Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-6797/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Sárközy István
Az eljárás megindulása
A panaszos 2012. április 21-én a Budapest VII. kerületi Király utcában parkolt személygépkocsijával. A panaszos előadása szerint rendelkezett a VII. kerületi önkormányzat által kibocsátott és érvényes lakossági várakozási hozzájárulással, azonban az igazoló matrica idő közben leesett a szélvédőről, ezért az nem volt látható, így a PARKOL-6 Terézvárosi Parkolási Rendszer munkatársa pótdíjfizetési felszólítást helyezett el a panaszos gépjárműve szélvédőjén. A panaszos kifogásolta a parkolási társaság pótdíjazási eljárását, ezért az alapvető jogok biztosához fordult, kérve beadványa vizsgálatát.
A panasz alapján felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja, ezért az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény 20.§ (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mely során megkerestem az ügyben érintett Terézvárosi Vagyonkezelő Nonprofit Zrt. által üzemeltett PARKOL-6 Terézvárosi Parkolási Rendszer (a továbbiakban: parkolási társaság) vezetőjét.

Az érintett alapvető jogok és elvek
-	A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független demokratikus jogállam.” [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés]
-	A tisztességes eljáráshoz való jog követelménye: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.” [Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés]

Az alkalmazott jogszabályok
-	Budapest Főváros VI. kerület Terézváros Önkormányzat Képviselő-testületének 17/2010. (VI. 21.) számú, Terézváros közterületein a járművel várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozási hozzájárulások díjáról szóló rendelete (Ör.)
-	Budapest Főváros Közgyűlésének 20/2010. (VI. 4.) számú, Budapest Főváros közigazgatási területén a járművel várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozás díjáról és az üzemképtelen járművek tárolásának szabályozásáról szóló Főv. Kgy. rendelete (a továbbiakban: Főv. Kgy. rendelet)

A megállapított tényállás
Panaszos beadványa és a parkolási társaság által a rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján az alábbi tényállást állapítottam meg. 
A panaszos rendelkezett a VII. kerületi önkormányzat által kiállított lakossági várakozási hozzájárulással. A hozzájárulás megadásakor a panaszos felragasztotta a parkolási engedélyt igazoló matricát autója szélvédőjére, azonban – a panaszos előadása szerint – a matrica idő közben levált és leesett az autó padlójára. A panaszos 2012. április 21-én Budapest VI. kerület, Király u. 14. szám előtt várakozott gépkocsijával. Mivel a gépkocsi szélvédőjén nem volt látható a lakossági várakozási hozzájárulást igazoló matrica, valamint érvényes parkolójeggyel sem rendelkezett a panaszos, ezért 2012. április 21-én 14:57-kor a parkolási társaság munkatársa pótdíjfizetési felszólítást helyezett el a panaszos gépjárműve szélvédőjén, benne a 6000 Ft-os pótdíjról szóló csekkel.
A panaszos 2012. április 23-án a parkolási társaság ügyfélszolgálatán panaszt tett a pótdíjazás miatt. Beadványában a panaszos kérte a pótdíj eltörlését arra hivatkozva, hogy a pótdíjazás időpontjában rendelkezett Budapest Főváros VII. kerület Erzsébetváros Önkormányzata által kiállított lakossági várakozási hozzájárulással. Ekkor bemutatta a lakossági várakozási hozzájárulásról szóló matricát, és kérte az ügyfélszolgálat munkatársától, hogy azt fénymásolják le.
A pótdíj megfizetésére irányuló felszólításban szerepelt, hogy amennyiben a parkoló személy, illetve gépkocsi rendelkezett érvényes parkolási engedéllyel, úgy az 5 munkanapon belül bemutatható az ügyfélszolgálaton. A panaszos ezt meg is tette, ennek ellenére panaszát a parkolási társaság elutasította. 
A panaszos előadta, hogy a panasz felvételekor közölték vele a pakolási társaság ügyfélszolgálatán, hogy a 6000 Ft-ot mindenképpen be kell fizetnie, mivel csak ebben az esetben fordulhat a panaszos a békéltető testülethez.
A parkolási társaság 2012. május 2-án kelt levelében tájékoztatta a panaszost, hogy a 2012. április 23-án benyújtott beadványát megvizsgálta, és megállapította, hogy az a Budapest Főváros Közgyűlése 20/2010. (VI. 4.) számú rendelete 8. § (1) bekezdésben foglaltak alapján nem alapos, mivel az ellenőrzés idején a jogszabályban meghatározott várakozásra jogosító bizonylatok egyike sem volt fellelhető gépkocsijában, továbbá várakozási díj megfizetésére sem került sor.
A parkolási társaság tájékoztatta a panaszost, hogy a küldemény kézhezvételétől számított 5 naptári napon belül rendezheti az alapösszeg (6000 Ft) befizetésével. A parkolási társaság nyilvántartása szerint a levelet 2012. május 8-án vette át a panaszos. 
A parkolási társaság kifejtette, hogy méltányosságból biztosította a panaszos számára, hogy a döntés kézhezvételétől számított 5 naptári napon belül az alapösszeg befizetésével rendezheti tartozását.
A parkolási társaság 2012. június 6-án kelt levelében felszólította a panaszost, hogy a levél kézhezvételétől számított 8 napon belül 10400 Ft parkolási pótdíjat, valamint 3500 Ft ügyviteli költséget fizessen meg.
A panaszos 2012. június 16-án e-mailben tájékoztatta a parkolási társaságot, hogy leesett a gépjárműve szélvédőjéről a lakossági várakozási hozzájárulást igazoló matrica, mivel a vizsgabiztosok utasítására levette azt. A panaszos kérte a további pótdíj megfizetése alóli mentesítést, valamint a már befizetett pótdíj visszatérítését is, mivel álláspontja szerint utólag bizonyította, hogy érvényes lakossági várakozási hozzájárulással rendelkezett.
A parkolási társaság 2012. június 28-án kelt levelében tájékoztatta a panaszost, hogy a 2012. június 16-án benyújtott panaszát megvizsgálta, és megállapította, hogy az nem alapos, mivel a panaszos befizetése 2012. május 16-án, vagyis a parkolási társaság 2012. május 2-án írt válaszlevelében meghatározott 5 nap lejárta után történt meg. A parkolási társaság kifejtette, hogy a pótdíjból levonta a panaszos által már befizetett 6000 Ft-ot, azonban további 10.400 Ft pótdíj és 3500 Ft ügyviteli költség megfizetése terheli a panaszost.
A panaszos a Budapesti Békéltető Testülethez (a továbbiakban: békéltető testület) fordult, mivel a közvetlen vitarendezésre irányuló kísérlete eredménytelenül zárult. A panaszos a lakossági várakozási engedélye megléte miatt kérte a parkolási társaságtól a pótdíj eltörlését. A panaszos kérelmét a parkolási társaság alaptalannak tartotta, mivel „a várakozási esemény rögzített adatai alapján a várakozási díj megfizetésére nem került sor”.
A parkolási társaság fényképekkel igazolta, hogy a panaszos gépjárműve szélvédőjén nem volt látható a parkolási engedély, valamint érvényes parkolási jeggyel sem rendelkezett. A panaszos ezáltal Budapest Főváros VI. kerület Terézváros Önkormányzat Képviselő-testületének 17/2010. (VI. 21.) számú, Terézváros közterületein a járművel várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozási hozzájárulások díjáról szóló rendelete (a továbbiakban: Ör.) 7. § (7) bekezdését sértette meg. E bekezdés értelmében a hozzájárulást igazoló matricát a gépjármű első szélvédő üvegének belső oldalára felragasztva, kívülről jól látható helyen és az ellenőrzés érdekében teljes egészében olvasható módon kell elhelyezni.
A parkolási társaság előadta, hogy álláspontja szerint a vonatkozó jogszabályok alapján, jogszerűen járt el a pótdíjazás során, ezért a panaszos beadványának elutasítását kérte a békéltető testülettől.
A békéltető testület 2012. június 15-én kelt határozatában a kérelem megalapozatlansága miatt megszüntette a panaszos kérelmére indított eljárást. A békéltető testület kifejtette, hogy a vonatkozó jogszabályok szerint a parkolási társaság jogszerűen alkalmazta a pótdíjazást. A békéltető testület rámutatott arra, hogy az Ör. nem teszi lehetővé a méltányosság alkalmazását abban az esetben, amikor az ügyfél rendelkezik lakossági várakozási hozzájárulással és jóhiszeműsége is valószínűsíthető. 
Az Ör. 16. § (1) bekezdése értelmében a hozzájárulás eredeti jogosultjának kérelmére a megrongálódott hozzájárulást vagy a hozzájárulást igazoló matricát – annak leadásával egyidejűleg – az Ör.-ben meghatározott költségtérítés ellenében a hozzájárulást kiadó kérelemre kicseréli. Az Ör. 16. § (2) bekezdése szerint a hozzájárulás, vagy a hozzájárulást igazoló matrica elvesztését, ellopását, megsemmisülését a polgármester felé 3 munkanapon belül be kell jelenteni. A polgármester az Ör.-ben meghatározott költségtérítés ellenében a hozzájárulás kiadására irányadó szabályok szerint adja ki az új hozzájárulást.

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
A feladat- és hatáskörömet, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint közigazgatási szerv, helyi önkormányzat, […] közszolgáltatást végző szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Abjt. 18. § (2) bekezdése a) pontja értelmében közszolgáltatást végző szerv – függetlenül attól, hogy milyen szervezeti formában működik – az állami vagy önkormányzati feladatot ellátó, illetve e feladat ellátásában közreműködő szerv.
Jelen ügyben megállapítható, hogy a Terézvárosi Vagyonkezelő Nonprofit Zrt. (PARKOL-6 Terézvárosi Parkolási Rendszer) az Ajbt. 18. § (1) bekezdés l) pontja alapján közszolgáltatónak minősül, tehát az ügy vizsgálatára a hatásköröm kiterjed. 

II. A vizsgált alapvető jogok és elvek tekintetében
Az alapvető jogok biztosa egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alaptörvényben kapott mandátumának. Álláspontom szerint az ombudsman akkor jár el helyesen, ha következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint az egyes alapjogi tesztekre.
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is [9/1992. (I. 30.) AB határozat]. Az Alkotmánybíróság szerint az alanyi jogok érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák a jogbiztonság alkotmányos követelményéből erednek, de szoros kapcsolatban állnak a jogegyenlőséggel, törvény előtti egyenlőséggel is. A megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban ugyanis a jogbiztonság az, ami sérelmet szenved. [75/1995. (XI. 21.) AB határozat, ABH 1995, 376, 383.]
Ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.1
Az Alkotmánybíróság értelmezése szerint a jogállamiság egyik alapvető követelménye, hogy a közhatalommal rendelkező szervek is csak a jog által meghatározott keretek között fejthetik ki a tevékenységüket.2 Álláspontom szerint a jogállamiság és az abból fakadó tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
A tisztességes eljáráshoz való jog – noha az Alaptörvény szövegezése némileg eltérő, tartalmilag azonban változatlan az Alkotmányhoz képest – az alkotmánybírósági gyakorlatban az 57. § (1) bekezdésben foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a 2. § (1) bekezdésből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. (315/E/2003. AB határozat, ABK 2003. október, 741, 743.) A tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság leszögezte azt is, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog, mert már maga is mérlegelés eredménye [14/2004. (V. 7.) AB határozat].
Az Alkotmánybíróság több határozatában is foglalkozott a jogbiztonság kérdésével, így a 21/1993. (IV. 2.) AB határozatban is. A hivatkozott AB határozatban elvi jelentőségű megállapításként hangsúlyozta, „hogy az Alkotmánybíróság felfogásában a jogbiztonság szorosan a jogállamiság alkotmányjogi elvéhez kapcsolódik. A jogbiztonság pedig – az Alkotmánybíróság értelmezésében – az államtól, a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek és a norma címzettjei számára is értelmezhetőek és követhetőek legyenek. A jogbiztonság e szempontjainak súlyos megsértése egyben az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság sérelmét jelenti.” (ABH 1993, 172, 180.)
Az Alkotmánybíróság a 22/2012. (V. 11.) AB határozatában fontos elvi tételeket rögzített a korábbi döntései alkalmazhatóságáról: „[…] Az egyes intézményekről, alapelvekről és rendelkezésekről kialakított értelmezése a határozataiban található meg. Az Alkotmánybíróságnak azokra az alapértékekre, emberi jogokra és szabadságokra, továbbá alkotmányos intézményekre vonatkozó megállapításai, amelyek az Alaptörvényben nem változtak meg alapvetően, érvényesek maradnak. Az előző Alkotmányon alapuló alkotmánybírósági döntésekben kifejtett elvi jelentőségű megállapítások értelemszerűen irányadók az Alaptörvényt értelmező alkotmánybírósági döntésekben is. Ez azonban nem jelenti az előző Alkotmányon alapuló határozatokban kifejtettek vizsgálódás nélküli, mechanikus átvételét, hanem az előző Alkotmány és az Alaptörvény megfelelő szabályainak összevetését és gondos mérlegelést kíván. Ha az összevetésnek az az eredménye, hogy az alkotmányjogi szabályozás változatlan vagy jelentős mértékben hasonló, az átvételnek nincs akadálya. Másrészt az előző Alkotmány és az Alaptörvény egyes rendelkezései tartalmi egyezősége esetén éppen nem a korábbi alkotmánybírósági döntésben megjelenő jogelvek átvételét, hanem azok figyelmen kívül hagyását kell indokolni.”

III. Az ügy érdeme tekintetében
A parkolási társaság 2012. november 13-án kelt levelében tájékoztatott, hogy megvizsgálta, milyen intézkedésével tudja alkalmazni az Ör. 5. sz. mellékletének I./7. pontjában meghatározott méltányosságot jelen ügy kapcsán.
A parkolási társaság vázolta a vonatkozó jogszabályi előírásokat. Budapest Főváros Közgyűlésének 20/2010. (VI. 4.) számú, Budapest Főváros közigazgatási területén a járművel várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozás díjáról és az üzemképtelen járművek tárolásának szabályozásáról szóló Főv. Kgy. rendelete (a továbbiakban: Főv. Kgy. rendelet) határozza meg részletesen, hogy a kialakított várakozási övezeteket milyen feltételekkel lehet várakozási célból igénybe venni.
A Főv. Kgy. rendelet 6. § b) pontja rendelkezik a lakossági várakozási hozzájárulással történő várakozás lehetőségéről, míg a hozzájárulásra vonatkozó részletes szabályokat a kerületi önkormányzat felhatalmazását a Főv. Kgy. rendelet 10. és 13. §-ai állapítják meg.
A Főv. Kgy. rendelet 10. § (4) bekezdése értelmében a lakossági várakozási hozzájárulás az adott kerület – amennyiben a kerületi önkormányzat rendeletében a várakozási övezetet zónákra osztotta, akkor az adott zóna – kerületi önkormányzati tulajdonú közúti várakozóhelyein és – a Főv. Kgy. rendelet 5. számú mellékletében megjelölt közterületek kivételével – fővárosi önkormányzati tulajdonú közúti várakozóhelyein időtartam korlátozás nélküli várakozásra jogosít. A területi érvényességet a hozzájáruláson fel kell tüntetni.
A Főv. Kgy. rendelet 13. § (2) bekezdése szerint a lakossági várakozási hozzájárulást, a gazdálkodói várakozási hozzájárulást és az egészségügyi várakozási hozzájárulást a kerületi önkormányzat képviselő-testülete adja ki. A hozzájárulások kiadásának eljárási szabályait a kerületi önkormányzatok saját rendeletükben szabályozzák. A kedvezményes várakozásra jogosultak körének bővítésére a kerületi önkormányzatok képviselő-testületei jogosultak.
A parkolási társaság tájékoztatott, hogy a fenti jogszabályhelyek értelmében az Ör. szabályozza a lakossági hozzájárulásra irányadó és annak felhasználása körében alkalmazható méltányossági szabályokat.
A parkolási társaság álláspontja szerint az Ör. szabályai – így a méltányosság gyakorlása is – csak a Terézvárosi Önkormányzat által a kerületben lakó polgárok részére kibocsátott hozzájárulások vonatkozásában biztosítja a méltányosság alkalmazását is – figyelemmel a helyben kialakult szokásokra, a kibocsátás körülményeire és az ezzel összefüggő adatkezelés technikai adottságaira.
A parkolási társaság kifejtette, hogy jelen ügyben a panaszos arra hivatkozva kérte a pótdíj eltörlését, hogy részére az Erzsébetvárosi Önkormányzat állította ki a lakossági várakozási hozzájárulást. A parkolási társaság álláspontja szerint az Ör. 5. sz. mellékletének I./7. pontját a fenti érvelés miatt nem tudta méltányossági jogkörében vizsgálni.
A parkolási társaság elméleti okfejtése – „feltéve, de meg nem engedve” – szerint, ha a panaszos az Ör. 5. sz. mellékletének I./7. pontjában meghatározott méltányossági feltételeknek megfelelt volna, a parkolási társaság álláspontja szerint a jogszabályhely kifejezetten a hozzájárulás átvételének időpontjától számított 5 munkanapban határozza meg a matrica kihelyezésére nyitva álló, méltányolható időt. A parkolási társaság álláspontja szerint a panaszos a beadványában leírta, hogy nem erről a tényállásról volt szó, hanem a hozzájárulást igazoló matricát a várakozási eseményt megelőzően leszedte a gépjármű szélvédőjéről, amely a matrica megrongálódásával járt, így a matrica nem volt felragasztva a szélvédőre, noha a hozzájárulással már 2012 januárjában rendelkezett. Mindezekre tekintettel a parkolási társaság álláspontja szerint a méltányossági szabály alkalmazására nem kerülhetett volna sor.
A parkolási társaság válaszában tájékoztatott, hogy a várakozásra jogosító bizonylatok érvényességét a parkolási társaság munkatársai hordozható számítógépekkel végzik (pl. mobilparkolás lekérdezése). A hordozható számítógépek egy olyan adatbázishoz kapcsolódnak, amely csak a VI. kerületi lakossági várakozási hozzájárulások jogosultjait tartalmazza. Így a parkolási társaság álláspontja szerint abban az esetben, ha a várakozó autós egy olyan várakozásra jogosító bizonylatot kíván használni, amelyhez nincs hozzáférése a parkolási társaságnak, úgy különös jelentőséggel bír, hogy a bizonylat szemrevételezés útján ellenőrizhető legyen. A parkolási társaság kifejtette továbbá azt is, hogy a lakossági várakozási hozzájárulás a szabályok értelmében a kibocsátó kerület várakozóhelyein használható fel, így más kerületi üzemeltető számára elektronikus úton nem hozzáférhető.
A parkolási társaság hangsúlyozta, hogy e tekintetben Terézváros és Erzsébetváros különleges helyzetben van, mivel a két kerület közös határa a Király utca, amely az üzemeltetők a kialakult szokásjog alapján kölcsönösen elfogadják a közös utcán egymás automatáiból váltott jegyeket, valamint a kerületek által kibocsátott várakozási hozzájárulásokat. A parkolási társaság ugyanakkor hozzátette, hogy a másik kerület által kibocsátott várakozási hozzájárulás elfogadására csak akkor nyílik lehetőség, ha a hozzájárulás használatára is sor kerül, mivel – mint korábban említette a parkolási társaság –, az elektronikus hozzáférés kialakítása nem lehetséges.
Álláspontom szerint azzal, hogy a parkolási társaság „szokásjog” alapján jár(t) el, nem érvényesülhet(ett) az Alaptörvényben meghatározott jogbiztonság követelménye. A szokásjog jogtörténeti jellemzője3 a kialakult gyakorlat, amely kellően hosszú időn át érvényesült, valamint gyakran fordult elő. Jelen panasz kapcsán álláspontom szerint a parkolási társaság által alkalmazott „szokásjog”-ot – a Werbőczy által hivatkozott – „törvénypótló” funkciójában kell alkalmazni, mivel az Ör. 5. sz. melléklete nem rendezi kifejezetten a méltányosság alkalmazásának lehetőségét jelen esetre. Tehát az érvényes lakossági hozzájárulás utólagos bemutatását a parkolási társaságnak el kellett volna fogadnia, valamint a panaszos által befizetett 6000 Ft összegű pótdíjat számára vissza kellett volna térítenie.
A „szokásjog” alkalmazása álláspontom szerint lerontja a jogbiztonság megvalósulásának esélyét és lehetőségét, ugyanis bizonytalan gyakorlat alapján alkalmazzák; nem jött létre – és a kontinentális jogrendszer sajátosságait figyelembe véve nem is jöhet létre – „esetjog”. Amennyiben a „szokásjog” alapján való eljárás az állampolgárok számára előnyt biztosít, alkalmazása nem kizárt. Azonban olyan esetekben, amikor a „szokásjog” az ügyfél számára hátrányt okoz, álláspontom szerint annak alkalmazásának a lehetőségét ki kell zárni. Összefoglalva, amennyiben a parkolási társaság „szokásjog” alapján jár el, álláspontom szerint el kellett volna fogadnia a panaszos lakossági várakozási engedélyét – amelyet utólag be is mutatott –, tekintettel arra, hogy a parkolási társaság válaszában maga is kifejtette, hogy kölcsönösen elfogadják a szomszédos kerületek a parkolójegyeket, valamint a várakozásra jogosító bizonylatokat a Budapest VII. kerületi Király utcában.
A szokásjog nemzetközi jog4 szerinti fogalma a jog gyanánt elismert általános gyakorlat. A nemzetközi jogban elismert szokásjog azonban néhány esetben megköveteli az írásba foglalást (kodifikáció). Álláspontom szerint a parkolási társaság által alkalmazott „szokásjogot” nem „jog gyanánt elismert általános gyakorlatként” kellene alkalmazni, hanem az egyes jogszabályokban explicite rögzíteni a várakozásra jogosító bizonylatok kölcsönös elfogadását akár törvényi, akár rendeleti szinten.
Az OBH-4090/2007. számú jelentésem alapjául szolgáló beadványokban a panaszosok sérelmezték, hogy a fővárosi kerületi önkormányzatok által a területükön lévő várakozási övezetekben állandó lakóhellyel rendelkező lakosoknak adott lakossági várakozási hozzájárulások érvényessége csak a kerületi tulajdonban lévő közterületekre terjed ki, a fővárosi önkormányzat tulajdonában lévő közterületekre azonban nem.
A jelentésemben kiemeltem, hogy a fővárosi parkolási rendszer nem egységes, eltérő tulajdonviszonyokon alapul. A megkeresésekre adott válaszok szerint az egyes fővárosi kerületi önkormányzatok részéről parkolási kérdésekben az egységes rendszer kialakítását célzó támogatás, valamint együttműködési hajlandóság és fogadókészség fennáll. 
A javaslataim között szerepelt a várakozásra vonatkozó jogszabályok módosítása annak érdekében, hogy a kerülethatárokon az egyes parkolási társaságok által üzemeltetett területen váltott parkolójegyek egymással kompatibilisek legyenek, azaz a parkolási társaságok fogadják el egymás parkolójegyeit, hogy valóban megvalósulhasson az autósbarát, egységes fővárosi gyakorlat.
Az AJB-3690/2010. számú jelentésemben5 a Budapesti Önkormányzati Parkolási Kft. (BOP Kft.) pótdíjazással kapcsolatos eljárását vizsgáltam. A panaszos parkolójegye valószínűleg a gépkocsi ajtajának becsukásakor lesodródott a szélvédő mögül, amit a panaszos nem vett észre. A BOP Kft. pótdíjfizetési eljárást kezdeményezett, amelyet a panaszos kifogásolt, mivel álláspontja szerint rendelkezett érvényes parkolójeggyel. Jelentésemben megállapítottam, hogy a parkolás szabályait az akkor hatályban lévő, 19/2005. (IV. 22.) Főv. Kgy. rendelet állapította meg. Kifejtettem, hogy az a körülmény, hogy a rendelet nem szabályozta az utólagos parkolójegy bemutatásának lehetőségét, nem jelenti, hogy kizárta volna az utólagos bemutatás lehetőségét, ugyanis kifejezetten nem tiltotta azt. 
A fent hivatkozott számú jelentésemben megállapítottam, hogy a BOP Kft. a jogállamiság elvével, továbbá a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okozott azzal, hogy az egyedi körülmények mérlegelése alapján nem tekintett el a pótdíjfizetési követelésétől.
A parkolási társaság válaszában kifejtette, hogy az elektronikus lekérdezési lehetőség terjedésével sajnálatos módon egyre több esetben fordul elő, hogy a lakossági várakozási hozzájárulással nem rendelkező személyek részére értékesítik jogellenesen a hozzájárulást igazoló matricákat. Erre tekintettel a parkolási társaság álláspontja szerint különös körültekintéssel kell eljárni az ellenőrzés során a Terézvárosban is, ahol az elektronikus lekérdezés és a szemrevételezés egymást erősítő lehetőségek. A parkolási társaság megjegyezte: ha a terézvárosi jogosult lakos matricája nincs felragasztva a szélvédőre, abban az esetben az ellenőrzés sem szemrevételezéssel, sem elektronikusan nem végezhető el.
A töretlen ombudsmani gyakorlat szerint a lakossági várakozási hozzájárulást jogellenesen igénybe vevőket ki kell szűrni, valamint ha minden kétséget kizáróan megállapítható a lakossági várakozási hozzájárulást igazoló matricával való visszaélés, azt szankcionálni kell. Álláspontom szerint a parkolási jogosultsággal visszaélők kiszűrését segítené elő a terézvárosi és az erzsébetvárosi parkolási társaságok adatbázisainak kölcsönösen hozzáférhetővé tétele. Ezáltal a jogosulatlanul parkolók azonosítása, szankcionálása is hatékonyabb lenne, valamint megelőzhetők lennének a jelen ügyben leírt helyzetek is (ti. amint azt a parkolási társaság is kifejtette válaszában, hogy a Király utca különleges helyzetben van a VI. és VII. kerület szomszédos helyzete miatt), nevezetesen hogy a másik kerületben érvényes lakossági várakozási hozzájárulással rendelkezők gépkocsijára ne helyezzenek el pótdíjfizetési felszólítást.
A parkolási társaság válasza összegzésében hivatkozott arra, hogy a Terézváros és Erzsébetváros határán alkalmazott szokásjogi gyakorlat – és a jelen eset körülményeinek – figyelembevételével nem volt lehetséges a lakossági várakozási hozzájárulások kölcsönös elfogadása, mivel a matrica részleges megrongálódása esetén lehetséges annak cseréje is, amelyet a parkolási társaság álláspontja szerint a panaszos elmulasztott megtenni. Tehát a parkolási társaság álláspontja szerint nincs olyan intézkedés, amely alapján alkalmazni lehet az Ör. 5. sz. melléklete I./7. pontjában meghatározott méltányosságot.
A parkolási társaság explicite szokásjog alapján történő eljárása – amely során a parkolási jogosultságot igazoló bizonylatokat ellenőrzi – sérti az Alkotmánybíróság által is többször vizsgált jogbiztonság követelményét. Mindezekre való tekintettel a parkolási társaság a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsággal összefüggő, valamint a tisztességes eljárás követelményével kapcsolatos visszásságot idéz(ett) elő és tart fenn azzal, hogy szokásjogi alapon ellenőrzi a parkolásra jogosító bizonylatokat.
Álláspontom szerint ha a parkolási társaság „szokásjogi gyakorlat figyelembevételével” jár el, jelen ügyben is lehetőséget kellett volna biztosítania arra, hogy a „szokásjogi eljárást” fejlesztve6, méltányosságot gyakorolva járjon el: azaz a kölcsönös elismerési gyakorlatot alkalmazva vonja vissza a pótdíjfizetési felszólítását, valamint gondoskodjon a panaszos által befizetett összeg visszatérítéséről.

Intézkedéseim
Az Abjt. 32. § (1) bekezdése alapján felkérem a Terézvárosi Vagyonkezelő Nonprofit Zrt. vezérigazgatóját, 
–	tekintettel arra, hogy az eljárását szabályozó Ör. a méltányosság gyakorlásának a lehetőségét nem zárja ki, intézkedjen a panaszos által befizetett pótdíj visszatérítéséről; 
– tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a terézvárosi és az erzsébetvárosi parkolási társaságok adatbázisai kölcsönösen hozzáférhetők legyenek.

Budapest, 2013. február

Prof. Dr. Szabó Máté sk.
Melléklet: Lábjegyzet
1 9/1992. (I. 30.) AB határozat.
2 56/1991. (XI.8.) AB határozat.
3 Werbőczy István a Hármaskönyvben taglalta a szokásjog érvényességi kellékeit: a) a szokás okszerű (rationalis) legyen, azaz a közjó elérését szolgálja, a köztudat szerint helyes és a jogérzetnek megfelelő legyen, b) kellő időn (legalább 10 év) át tartós legyen, c) ismétlődő vagyis gyakran előforduló legyen. Werbőczy kifejtette továbbá (47. o.), hogy „A szokásnak háromféle ereje van; tudniillik magyarázó ereje, mivel ez a törvényeknek legjobb magyarázója; a mikor tehát a törvény kétes értelmű, a helyi szokáshoz kell folyamodnunk; és ha ez kellő fölvilágosítást nyújt, nem szabad eltérni attól az értelemtől, melyet a szokás neki tulajdonított. Másodszor, törvényrontó ereje van, mivel lerontja a törvényt, midőn azzal ellenkezésben áll. Harmadszor, törvénypótló ereje van, mivel pótolja a hiányzó törvényt.” Werbőczy tehát a szokásjog három funkcióját különböztette meg: a) törvényrontó, b) törvénypótló és c) törvénymagyarázó.
4 A Nemzetközi Bíróság Alapszabályának 38. cikke. (nemzetközi szokás)
5 www.obh.hu/allam/jelentes/201003690.rtf 
6 Consuetudo praeter legem: törvénypótló szokásjog – a „törvényben” nem szabályozott kérdések rendezésére alkalmazott szokásjog.