Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-5851/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Horváth Luca Kornélia
Az eljárás megindulása 
A hivatalomhoz érkezett állampolgári beadvány szerint Pécsen, a Kemény Zsigmond utca – mint önkormányzati tulajdonú gyűjtőút – és az 57-es főút kereszteződésében az óriási gépkocsiforgalom miatt elviselhetetlen a zaj- és rezgésterhelés. A forgalom nagyságát alapvetően meghatározza, hogy az 57-es főút azon túl, hogy Pécs elkerülő útja, becsatlakozik az M6-os autópályára és számos, a környéken található telephely megközelítésére is szolgál. 
A panaszosok és a meghatalmazásuk alapján eljáró ügyvéd több esetben fordultak a Dél-dunántúli Környezetvédelmi Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőséghez (a továbbiakban: Felügyelőség), amely – álláspontjuk szerint – érdemi, a zajt csökkentő intézkedést nem hozott. A Felügyelőség mellett a panaszosok megkeresték problémájukkal a közút kezelőjét, valamint – ingatlanuk kisajátításának végrehajtását kérelmezve – a Baranya Megyei Kormányhivatal Közlekedési Felügyelőségét.

Megállapított tényállás
A Felügyelőség, valamint a panaszosok által rendelkezésemre bocsátott iratok alapján a következőket állapítottam meg. 
A panaszosok első alkalommal 2010. október 30-án fordultak a Felügyelőséghez, amely a korábbi, 1998-ban elvégzett zajmérési eredményekről, az annak alapján kiszabott zajbírságról, valamint a 2008. január 1-jén hatályba lépett új központi jogszabályokról adott tájékoztatást, illetve felhívta a figyelmüket, hogy a szabályozás értelmében eljárási lehetősége nem áll fenn.
A panaszosok a zajproblémával kapcsolatban 2011 tavaszán ismét megkeresték a Felügyelőséget. A hatóság 2011. október 10-én kelt tájékoztatása szerint mérőközpontja a bejelentés alapján 2011. május 26. és 27. között forgalomszámlálással egybekötött zajmérést végzett. A vizsgálat eredménye azt mutatta, hogy a teljes megítélési idő alatti folyamatos méréssel megállapított egyenértékű A- hangnyomásszint nappal (6-22h) 67 dB, éjjel (22-6h) 62 dB. 
Tekintettel arra, hogy a panaszosok ingatlana egy másodrendű főút és egy önkormányzati tulajdonú gyűjtőút kereszteződésben fekszik, és a két közlekedési útvonal esetében a jogszabályok szerint eltérő határértékek teljesítendők, a Felügyelőség az Országos Környezetvédelmi Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség (a továbbiakban: Főfelügyelőség) szakmai állásfoglalását kérte. A Főfelügyelőség a forgalmi adatokból kiindulva arra a megállapításra jutott, hogy a zajterhelést az 57-es főút gépjármű forgalma határozza meg, ezért a magasabb határértékeket, azaz nappal a 65 dB-t, éjjel az 55 dB-t kell irányadónak tekinteni. Figyelemmel arra, hogy a speciális zajvédelmi joganyag szerint a környezetvédelmi hatóság jelentős, 10 dB határérték-túllépés esetén köteles eljárni, a Felügyelőség szerint a nappali 2, éjjeli 7 dB határérték-túllépés miatt nem állt módjában intézkedni a zajterhelés csökkentése érdekében.
A panaszosok, jogi képviselőjük útján 2012. március 9-én, majd a választ elégtelennek tartva május 4-én a fokozott zajterhelést sérelmezve újabb beadványokat nyújtottak be a Felügyelőségre és a környéken található telepeken bekövetkezett változások környezeti hatásaival kapcsolatban is feltettek kérdéseket. 
A Felügyelőség első, 2012. április 23-án kelt válasza szerint a panaszosok ügyfélként bejelentkezhetnek a folyamatban lévő (új kazánok telepítésére vonatkozó levegővédelmi eljárások) eljárásokba, és azok keretében iratbetekintésre jogosultak. 
A második, június 15-én kelt tájékoztatás értelmében a hatóság az ügyfelek részére személyes konzultáció keretében a fenti ügyekről részletes felvilágosítást adott. A Felügyelőség levelében emellett megismételte, hogy a határérték-túllépés ellenére a vonatkozó jogszabályok szerint nem járhat el. 
Az ügyben érintett útszakasz tekintetében a Nemzeti Infrastruktúra Zrt. megbízásából az UNITEF’ 83 Zrt. 2008. július 30-án útépítési engedélykérelmet nyújtott be a Nemzeti Közlekedési Hatóság Dél-dunántúli Regionális Igazgatóságához1. 
A közlekedési hatóság a kérelemnek részben helyt adva, 2009. április 29-én jogerőre emelkedett határozatával többek között zajvédő fal létesítését, körforgalmú és jelzőlámpás csomópontok, koronaszélesítés építését engedélyezte. 
A döntés 7. pontja szerint az építtető adás-vétel vagy kisajátítás útján az építkezések megkezdése előtt köteles megszerezni az útépítésben érintett idegen – így egyebek mellett a panaszosok tulajdonában álló – ingatlanokat. Tekintettel arra, hogy az építtető az útépítést nem kezdte meg, megszerzett jogosultságával nem élt, az ingatlanok tulajdonjogának megszerzésére nem kötelezhető. 
Megjegyzem, hogy az építkezések a Felügyelőség 2012. október 10-én kelt tájékoztatása szerint továbbra sem kezdődtek meg, ebből következően a fent hivatkozott engedély már nem lehet hatályos2, kivéve, ha az építtető az időbeli hatály meghosszabbítása iránt kérelmet nyújtott be a közlekedési hatósághoz.

Érintett alapvető jogok
·	Jogállamiság, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független, demokratikus jogállam.” (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés)
·	Tisztességes eljáráshoz való jog: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.” (Alaptörvény XXIV. Cikk)
·	Jogorvoslathoz való jog: Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási szervek döntése ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. (Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdés)
·	Egészséges környezethez való jog: „Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez. Aki a környezetben kárt okoz, köteles azt – törvényben meghatározottak szerint – helyreállítani vagy a helyreállítás költségét viselni.” (Alaptörvény XXI. cikk (1) és (2) bekezdések)

Alkalmazott jogszabályok
·	a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (Kvt.)
·	a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szól 2004. évi CXL. törvény (Ket.)
·	a környezeti zaj értékeléséről és kezeléséről szóló 280/2004. (X. 20.) Korm. rendelet
·	a környezeti zaj és rezgés elleni védelem egyes szabályairól szóló 284/2007. (X. 29.) Korm. rendelet (Zr.)
·	a környezeti zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról szóló 27/2008. (XII. 3.) KvVM-EüM rendelet
·	az utak építésének, forgalomba helyezésének és megszüntetésének engedélyezéséről szóló 93/2012. (V. 10.) KöViM rendelet 

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az alapvető jogok biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (a továbbiakban: Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint közigazgatási szerv, helyi önkormányzat, nemzetiségi önkormányzat, kötelező tagság alapján működő köztestület, a Magyar Honvédség, rendvédelmi szerv, közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében, nyomozó hatóság vagy az ügyészség nyomozást végző szerve, közjegyző törvényszéki végrehajtó, önálló bírósági végrehajtó vagy közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Ajbt. 28. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa az általa lefolytatott vizsgálatról jelentést készít, amely tartalmazza a feltárt tényeket és az ezeken alapuló megállapításokat és következtetéseket.

II. Az érintett alkotmányos jogok tekintetében
Az Alaptörvény XXI. cikkében deklarált egészséges környezethez való jog értelmezését az Alkotmánybíróság a jelentősége folytán alaphatározatként értékelhető 28/1994. (V. 20.) AB határozatában, valamint az arra épülő későbbi határozataiban végezte el. A testület e döntésében részletesen elemezve az egészséges környezethez való jogot megállapította, hogy az elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. 
A környezethez való jog az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére, beleértve a környezet elért védelme korlátozhatóságának feltételeit is. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia. Az állam kötelességeinek magukban kell foglalniuk az élet természeti alapjainak védelmét és ki kell terjedniük a véges javakkal való gazdálkodás intézményeinek kiépítésére. (996/G/1990. AB) 
Az Alkotmánybíróság nyomatékosan megállapította, hogy az állam nem élvez szabadságot abban, hogy a környezet állapotát romlani engedje, vagy a romlás kockázatát megengedje. Ez az állami fellépés olyan korlátját jelenti, amely megakadályozza, hogy a már elért objektív védelmi szint, illetve hatékonyság csökkenjen, az addig elért környezetállapot romoljon.
Következésképpen nem engedhető meg, hogy a környezetvédelemhez való jog érvényesülése társadalmi, gazdasági folyamatok, körülmények függvényében mennyiségileg vagy minőségileg változzon.
Tekintettel arra, hogy az egészséges környezethez való jog megvalósítását szolgáló hatósági rendszer kialakítása és működtetése állami feladat, a kötelezettségek címzettjei nemcsak a jogalkotó szervek, hanem azokon keresztül maga jogalkalmazó is. Amennyiben a hatóságok elmulasztják a környezetvédelmi előírások következetes és megfelelő érvényesítését, azok kiüresedését okozzák és egyidejűleg az egészséges környezethez való jog sérelmét idézik elő.
Ahogy az a fentiekből következik, az Alkotmánybíróság határozataiban az egészséges környezethez való jogot elsősorban intézményvédelmi kötelezettségként értelmezte. 
Ezzel ugyanakkor csak a közvetlen alapjogi védelem alanyi oldalát zárta ki és nem azt, hogy az egészséges környezethez való jognak lennének alanyi jogon érvényesíthető elemei is. Rámutatott a testület arra is, hogy a jogalkotás garanciális szerepe nem egyszerűen csupán fontosabb a környezetvédelemben, mint az olyan alkotmányos jogoknál, ahol a bíróság (Alkotmánybíróság) közvetlen alapjogvédelmet adhat vagy alanyi jogi igényeket ismerhet el, hanem – a dogmatikai lehetőségek határai közt – mindazokat a garanciákat is nyújtania kell, amelyeket az Alkotmány egyébként az alanyi jogok tekintetében biztosít. (ABH 1994, 139-140.) Hangsúlyozom tehát, hogy az egyéni jogvédelem biztosítása érdekében az egészséges környezethez való jog alanyi jogon érvényesíthető elemei között szerepelnek az ügyféli jogok, az eljárási garanciák kikényszeríthetősége, s így pl. az Alaptörvény által önálló alapjogként is deklarált tisztességes eljáráshoz vagy a jogorvoslathoz való jog is.
Az egészséges környezethez való jog alanyi oldalán álló alapjogok rendkívül szoros kapcsolatban állnak a jogállamisággal, jogbiztonsággal. Az Alkotmánybíróság több határozatában elvi éllel szögezte le, hogy a jogállam legfontosabb eleme a jogbiztonság3. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy nemcsak a jog egésze, de annak egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság azonban nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, hanem az egyes jogintézmények működésének a kiszámíthatóságát is. Alapvetőek tehát a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák betartása nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.
Az Alkotmánybíróság a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. [2/1995. (XII. 15.) AB határozat].
Az Alaptörvény hatálybalépését megelőzően az Alkotmány a tisztességes eljáráshoz való jogot explicite nem nevesítette, ugyanakkor az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az a független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a jogbiztonság elvéből levezethető eljárási garanciák egymásra vonatkoztatásával tartalmilag levezetett olyan alkotmányos alapjogot jelent, amely komplex követelményrendszert testesít meg, magában foglalva valamennyi, a jogállamiság értékrendjének megfelelő eljárási alapelvet és normát. A tisztességes eljárás teljesülését tehát csak az eljárás egészének vizsgálata során ítélhetjük meg4. A 2012. január 1-jén hatályba lépett Alaptörvény már expressis verbis tartalmazza a tisztességes eljáráshoz való jogot, rögzítve, hogy a közhatalmú szervek, hatóságok az ügyeket részrehajlás nélkül, tisztességes módon, ésszerű határidőn belül intézzék, döntéseiket pedig a törvényben meghatározottak szerint indokolják.
A jogorvoslathoz való joggal összefüggésben hangsúlyozni kívánom, hogy az olyan az Alaptörvény szövegéből egyértelműen levezethető alkotmányos alapjog, amelynek gyakorlása feltételhez kötött és ezek együttes fennállása esetén mindenkit megillet. A jog immanens tartalma az érdemi bírósági, közigazgatási vagy más hatósági döntések tekintetében a másik szervhez vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége [5/1992. (I. 30.) AB].

III. Az ügy érdeme tekintetében
Amint azt a tényállásban bemutattam, a Felügyelőség álláspontja szerint az ügyben a vonatkozó jogszabályi előírások miatt nem tud eljárást indítani és érdemi, a zajt csökkentő intézkedést hozni.
A környezeti zaj- és rezgés elleni védelem egyes szabályairól a 284/2007. (X. 29.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Zr.) rendelkezik, amely 14. § (2) bekezdésében előírja, hogy ha az üzemelő közlekedési zaj- és rezgésforrás5 által okozott zaj jelentős mértékben meghaladja a külön jogszabály szerinti közlekedési zajtól származó határértékeket, és a létesítményre nem készült külön jogszabály szerinti zajvédelmi intézkedési terv vagy zajvédelmi program, akkor a környezetvédelmi hatóság a közlekedési vonalas létesítmény6 mindenkori üzemeltetőjét zajvédelmi szempontú részleges környezetvédelmi felülvizsgálatra kötelezi, illetve a közlekedési hatóságnál kezdeményezheti a közlekedési vonalas létesítmény mindenkori üzemeltetőjének kötelezését zaj- és rezgéscsökkentő intézkedések megtételére.
A környezeti zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról szóló 27/2008. (XII. 3.) KvVM-EüM rendelet (a továbbiakban: Hzr.) 3. számú melléklete tartalmazza a közlekedésből származó zajterhelési határértékeket, illetve 8. § a) pontja szerint a határérték-túllépés akkor tekinthető jelentősnek, ha az 10 dB-nél nagyobb mértékű. Utalni szeretnék arra, hogy a Zr. 14. §-a csak azon közlekedési vonalas létesítményekre vonatkozik, amelyek esetében nem készült a környezeti zaj értékeléséről és kezeléséről szóló 280/2004. (X. 20.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) alapján stratégiai zajtérkép és intézkedési terv. Ide tartoznak többek között a 100 ezer főnél több lakosú városok közigazgatási területén belül található fő és egyéb közlekedési és üzemi létesítmények, azaz a nagy forgalmú országos közutak – az utolsó három év átlagából figyelembe vett mérési adatai alapján – évi hárommilliónál több gépjármű áthaladását meghaladó forgalmi szakaszai, illetve az önkormányzat területén elhelyezkedő közutak. 
Tekintettel arra, hogy Pécs lakosainak száma meghaladja a 100 ezer főt, a panaszban érintett 57-es számú főút pécsi szakasza, valamint a Kemény Zsigmond utca kereszteződésébe torkolló önkormányzati gyűjtőút a Korm. rendelet által megállapított körbe tartoznak, és annak rendelkezései szerint ezekre az utakra stratégiai zajtérképeket, azok alapján pedig intézkedési terveket kell készíteni. Pécs területére vonatkozóan 2012 nyarán készült el a stratégiai zajtérkép, az intézkedési terv kidolgozása pedig folyamatban van, a benyújtás határideje 2013. március 30.
Megállapítható tehát, hogy a Zr. hatálya bár ezen létesítményekre is kiterjed, előírásokat azokra nem tartalmaz. Az előző jogszabályi rendelkezésekből kiindulva tehát – bár eltérő jogértelmezés alapján, de – egyetértek a Felügyelőséggel abban, hogy a Zr. értelmében nem volt lehetősége zajvédelmi eljárást indítani. Felhívom ugyanakkor a figyelmet a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Kvt.) a környezetvédelmi felülvizsgálatot meghatározó szabályaira. 
A Kvt. 73. § (1) bekezdése szerint az egyes tevékenységek környezetre gyakorolt hatásának feltárására és megismerésére, valamint a környezetvédelmi követelményeknek való megfelelés ellenőrzésére környezetvédelmi felülvizsgálatot kell végezni. A 74. § (1) bekezdése előírja, hogy a környezetvédelmi hatóság az érdekeltet tevékenysége környezetre gyakorolt hatásának feltárása érdekében – teljes körű vagy részleges – felülvizsgálatra kötelezheti a 73. § (1) bekezdésében meghatározott esetben, továbbá kötelezi, ha környezetveszélyeztetést, illetve környezetszennyezést észlel.
A Kvt. fentiekben ismertetett rendelkezéseinek megfelelően a környezetvédelmi hatóság két esetben rendelkezhet a környezetvédelmi felülvizsgálat elrendeléséről. 
Egyrészt mérlegelési jogkörén belül elrendelheti a felülvizsgálatot az érintett tevékenység környezetre gyakorolt hatásának feltárása, megismerése, valamint a környezetvédelmi követelményeknek való megfelelés ellenőrzésére érdekében, másrészt pedig azt el kell rendelnie, ha környezetveszélyeztetést, illetve környezetszennyezést észlel.
A Kvt. 4. §-a a környezetvédelmi alapfogalmakat a következőképpen határozza meg. Környezetszennyezés: a környezet valamely elemének a kibocsátási határértéket meghaladó terhelése; környezetveszélyeztetés: a környezetkárosodás bekövetkezésének közvetlen veszélye; környezetveszélyeztető magatartás: környezetveszélyeztetést előidéző tevékenység vagy mulasztás. Környezetkárosodás: a környezetben, illetve valamely környezeti elemben közvetlenül vagy közvetve bekövetkező, mérhető, jelentős kedvezőtlen változás, illetve valamely környezeti elem által nyújtott szolgáltatás közvetlen vagy közvetett, mérhető, jelentős romlása.
A Kvt. 4. §-a által megállapított, az előzőekben hivatkozott alapfogalmak nyomán tehát kétségtelen, hogy a zajterhelési határértékeket meghaladó, veszélyes mértékű zaj7 okozása, különös tekintettel arra, hogy az egészségkárosodásra vezethet, környezetveszélyeztetésnek minősül.
Tekintettel arra, hogy a Felügyelőség már 1998-ban, majd 2011-ben is megállapította a két közút üzemelése miatt keletkező – bár a Hzr. értelmében jelentősnek nem minősülő, de mindenképpen fokozott – határérték-túllépést, illetve a panaszosok első beadványának benyújtásakor, 2010-ben a stratégiai zajtérképek elkészítése még folyamatban volt, az intézkedési terv készítése pedig még meg sem kezdődött, a hatóság a Kvt. alapján köteles lett volna elrendelni a környezetvédelmi felülvizsgálatot. 
Megállapítom, hogy a Felügyelőség eljárásának és intézkedéseinek hiánya a jogállam immanens részét képező tisztességes eljáráshoz, az érintettek egészséges környezethez, valamint a jogorvoslathoz fűződő jogaival összefüggésben visszásságot okozott.

Intézkedéseim
A vizsgálat során feltárt alapvető jogokkal összefüggő visszásság orvoslása érdekében – az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján – felkérem a Dél-dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatóját, hogy az ügyben érintett közút-szakaszok tekintetében indítsa meg a környezetvédelmi felülvizsgálati eljárást és megállapításaik alapján tegye meg a hatáskörébe tartozó intézkedéseket.

Budapest, 2013. január 

Prof. Dr. Szabó Máté sk.
Melléklet: Lábjegyzet
1 A szerv jogutódja a Baranya Megyei kormányhivatal Közlekedési Felügyelősége
2 Az utak építésének, forgalomba helyezésének és megszüntetésének engedélyezéséről szóló 93/2012. (V. 10.) KöViM rendelet 15. § 
3 75/1995. (XII. 21.) AB hat., 9/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 65.).
4 19/2009. AB; 11/2007. AB; 1/2008. AB; 605/D/2006. AB; 14/2004. AB; 14/2002. AB; 15/2002. AB; 35/2002. AB; 6/1998. AB
5 Zr. 2. § f) közlekedési zaj- vagy rezgésforrás: közlekedési útvonal (közút, közforgalom elől el nem zárt magánút, vasúti pálya, vízi út, valamint a repülőtér) üzemeltetése, kezelése;
6 Zr. 2. § n) közlekedési vonalas létesítmény: közút, közforgalom elől el nem zárt magánút és vasúti pálya;
7 Zr. 2. § j) veszélyes mértékű környezeti zaj: ja) olyan környezeti zaj, amely meghaladja a külön jogszabályban megállapított zajszennyezettség (a továbbiakban: zajterhelés), illetőleg zajkibocsátás megengedett határértékét,