Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-2731/2012. számú ügyben

Előadók: dr. Haraszti Katalin
dr. Sárközy István
dr. Zséger Barbara
A vizsgálat megindulása
A sajtóban megjelent híradások szerint 2011-ben a rendőrség a magyar államhatár Bács-Kiskun megyei szakaszán 129 olyan, illegális határátlépést elkövető gyermeket fogott el és állított elő, akik a szüleik, vagy más felnőtt kísérők nélkül érkeztek az országba. A rendőrség ezeket, az elfogást követően többnyire gyermekotthonban elszállásolt kísérő nélküli kiskorúakat körülbelül egy hetes tartózkodást követően, az Európai Unió és a Szerb Köztársaság között kötött visszafogadási egyezmény alapján, átadta a szerb hatóságoknak. 2011-ben a Csongrád megyei határszakaszon összesen 139 kísérő nélküli kiskorú határsértőt fogott el a rendőrség, akiket az idegenrendészeti eljárás idejére többnyire a szegedi, makói, csongrádi és az ópusztaszeri gyermekotthonokban szállásoltak el.1
2012-ben a Magyarországra érkező, kísérő nélküli kiskorúak létszáma, az előző évihez képest robbanásszerűen megnőtt. A rendőrség 2012. január 1. és szeptember 30. között 700 illegális határátlépést elkövető kísérő nélküli kiskorút – köztük 14 évnél fiatalabb gyermekeket is – fogott el és állított elő. A 2012. január 1. és szeptember 30. között elfogott, illegális határátlépést elkövető, 700 kísérő nélküli kiskorú állampolgárság szerinti megoszlása az alábbi volt:
Állampolgárság	Gyermekek száma	
afgán	488	
algériai	34	
bangladesi	5	
etióp	2	
horvát	1	
iráni	1	
ismeretlen	11	
koszovói	13	
líbiai	6	
marokkói	18	
mauritániai	1	
moldovai	4	
montenegrói	1	
nyugat-szaharai	1	
orosz	1	
pakisztáni	64	
palesztin	5	
román	1	
sierra leonei	2	
szerb	3	
szíriai	7	
szomáliai	20	
török	5	
tunéziai	3	
ukrán	3	
Összesen:	700	

A rendőrség a menedékjogi kérelmet előterjesztő 79 gyermeket Fótra, a Károlyi István Gyermekközpont keretében működő, Kísérő Nélküli Kiskorúak Otthonába szállította.2
Az Országos Rendőr-főkapitányság (a továbbiakban: ORFK) adatai szerint a magyar határőrizeti szervek 2012 első kilenc hónapjában Tompa-Kelebia,3 valamint Röszke-Horgos4 határátkelőhelyeken összesen 141 kísérő nélküli kiskorút adtak át a szerb hatóságoknak. A szerb-magyar államhatár Csongrád megyei szakaszán elfogott 428 kísérő nélküli kiskorúból 69, a Bács-Kiskun megyei határszakaszon elfogott 205 gyermekből 72 esetében alkalmazták a visszafogadási egyezményt.5
A Magyar Helsinki Bizottság 2012. augusztus 27-én kelt panaszában azt sérelmezte, hogy a magyar idegenrendészeti hatóságok a kísérő nélküli kiskorúak átadását megelőzően nem folytatnak le körültekintő vizsgálatot annak tisztázására, hogy a Szerb Köztársaság a visszafogadott gyermekek számára a családegyesítést, illetve az állami vagy egyéb intézményi gondoskodást ténylegesen biztosítja-e.6
A vizsgált időszakban elfogott és előállított 700 kísérő nélküli kiskorú kétharmada, összesen 480 gyermek nyomtalanul eltűnt. A rendőrség által kiadott körözések ellenére, az ő tartózkodási helyükről, vagy további sorsukról sem az idegenrendészeti hatóságok, sem a magyarországi elhelyezésükről és az ellátásukról gondoskodó gyermekvédelemi intézmények nem tudnak semmit. 
A Szerbiának átadott, valamint az ismeretlen helyre távozott kísérő nélküli kiskorúak, köztük annak a 12 illegális határátlépést elkövető, 5 és 15 év közötti életkorú, afgán állampolgár gyermeknek az ügyét, akiket 2012. szeptember 8-ról 9-re virradó éjszaka, a Csongrád megyei Röszke térségében, a zöldhatáron fogtak el a rendőrök, hivatalból vizsgáltam.

A vizsgálat célja
A Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény (a továbbiakban: Gyermekjogi Egyezmény) 22. cikk 1. pontja értelmében, a felnőtt hozzátartozóitól elszakított gyermek (a továbbiakban: kísérő nélküli kiskorú) a befogadó ország állampolgárságával rendelkező, vagy ott jogszerűen tartózkodó gyermekkel azonos bánásmódra jogosult. 
Munkatársaim elsőként arról tájékozódtak, hogy a rendőrség az elfogott, illegális határátlépést elkövető, személyazonosító okmányokkal nem rendelkező külföldiek életkorának meghatározását milyen esetekben, az eljárás mely szakaszában, és hogyan végzi. Ezt követően, megvizsgáltam, hogy az idegenrendészeti eljárásban a kísérő nélküli kiskorúak törvényes képviseletének ellátása hogyan történik. Vizsgálatom során az ország területéről kiutasított gyermekek elhelyezésének és ellátásának körülményeit is áttekintettem.
A harmadik országok illegálisan tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamok által használt közös normákról és eljárásokról szóló 2008/115/EK irányelv (a továbbiakban: visszatérési irányelv) 10. cikk (2) bekezdése alapján, a kísérő nélküli kiskorúak „kitoloncolása előtt, a tagállam hatóságainak meg kell győződniük arról, hogy a kiskorú egy családtagjához, kinevezett gondviselőhöz, vagy a fogadó állam megfelelő befogadó létesítményéhez kerül”. 
A Magyar Helsinki Bizottság beadványára figyelemmel, vizsgálatom második részében információkat gyűjtöttem arról, hogy az idegenrendészeti hatóságok milyen tények, illetve körülmények ismeretében döntenek arról, hogy az illegális határátlépést elkövető kísérő nélküli kiskorút visszaküldik-e a Szerb Köztársaságba. Megvizsgáltam azt is, hogy a magyar rendőrség milyen módon adja át a kísérő nélküli kiskorúakat a szerb hatóságoknak.
Miután a rendőrség által elfogott, pusztán az életkorából adódó kiszolgáltatott helyzetben lévő, több száz kísérő nélküli kiskorú személyazonosító okmányok nélkül érkezett Magyarországra, és jellemzően olyan, harmadik világbeli országokból származott, ahol még a születésüket sem regisztrálták, fennáll a veszélye annak, hogy emberkereskedelem, gyermekprostitúció, esetleg szervkereskedelem áldozataivá válnak. 
Ezért a vizsgálat során megkíséreltem információkat gyűjteni arról is, hogy az idegenrendészeti hatóságok az illegális határátlépést elkövető, kísérő nélküli kiskorúak esetében a bűncselekmények áldozatainak védelmére vonatkozó kötelezettségeiket miként teljesítik.

A vizsgálat módszere
Munkatársaim a 2012. szeptember 8-ról 9-re virradó éjszaka, a Csongrád megyei Röszke térségében elfogott 12 afgán kiskorú ügyében keletkezett idegenrendészeti iratokat 2012. október 17-én, Szegeden a Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság Határrendészeti Szolgálat Idegenrendészeti Osztályán (a továbbiakban: Idegenrendészeti Osztály) tanulmányozták. 
A munkatársak interjút készítettek az Idegenrendészeti Osztály, valamint a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Dél-alföldi Regionális Igazgatóságának vezetőjével, akiktől az ügyintézéssel kapcsolatos gyakorlati tapasztalataikról érdeklődtek.
Az iratok szerint a 12 afgán gyermek közül 2 Szentesre a Rigó Alajos Gyermekotthonba, 6 a Názáret Szociális Szolgáltató tatabányai gyermekotthonába, 4 a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal által működtetett Balassagyarmati Közösségi szállásra került. Megkerestem a felsorolt intézmények vezetőit, akiktől a gyermekek befogadásával, illetve távozásával kapcsolatos tapasztalataikról kértem tájékoztatást.
A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (a továbbiakban: BÁH) főigazgatójától adatokat kértem arról, hogy munkatársai 2011-ben, továbbá 2012. január 1. és szeptember 30. között hány kísérő nélküli kiskorú ügyében vizsgálták, hogy a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény 45. § (5) bekezdésében, valamint az 51. § (1) bekezdésében előírt, kiutasítási akadályok fennállnak-e. A főigazgatót arra kértem, válaszában tüntesse fel, hogy a BÁH hány esetben, és milyen indokok alapján döntött úgy, hogy a kísérő nélküli kiskorút a szerb hatóságoknak át lehet, illetve nem lehet átadni, és milyen módon tájékozódik arról, hogy a gyermek Szerbiába történő visszatérése esetén, a „család egyesítése, illetve az állami vagy egyéb intézményi gondoskodás megfelelően biztosított” lesz-e.
Végül, a kísérő nélküli kiskorúak ügyében keletkezett gyámhivatali iratok vizsgálatán túl arról is tájékozódtunk, hogy a rendőrség azokat a kísérő nélküli kiskorúakat, akik az idegenrendészeti eljárás során nem tűnnek el, miként adja át a szerb hatóságok képviselőinek.

A megállapított tényállás
A Szegedi Határrendészeti Kirendeltség (a továbbiakban: Kirendeltség) járőrei a röszkei autópálya-határátkelőhely közelében működő, stabil hő kamera észlelése alapján, 2012. szeptember 8-án éjfélkor 7, majd szeptember 9-én 3 óra 55 perckor, további 5 illegális határátlépést elkövető, afgán állampolgárságú gyermeket fogtak el. Mind a 12 gyermek gyalogosan, felnőtt kísérete nélkül lépte át a szerb-magyar államhatárt.
A rendőrség az elfogott gyermekeket a Kirendeltség szegedi épületében előállította. Miután személyazonosító okmánnyal egyikük sem rendelkezett, a Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság állományában dolgozó rendőrorvos megvizsgálta, és egy dari nyelven beszélő tolmács közreműködésével meghallgatta őket. A vizsgálat megállapította, hogy a csoport fele még a 14 életévét sem töltötte be, a többiek életkora 14 és 16 év között van. Az orvosi vizsgálat során, a csoporton belüli személyes kapcsolatokra is fény derült. Egy 14 év alatti fiú, és egy 14 évnél fiatalabb lány testvérek voltak. Három 14 év alatti gyermek, két lány és egy fiú között nem volt rokoni kapcsolat. A hatodik, 14 év alatti fiút, két 14 és 18 év közötti életkorú unokafivére kísérte. Négy 14 és 18 év közötti életkorú fiú egyénileg, rokonok nélkül érkezett.
A Kirendeltség, a gyermekek életkorának meghatározását követően az ügyeket a Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság Idegenrendészeti Osztályának átadta, amelynek munkatársai értesítették Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatalát, hogy az ellenük indult idegenrendészeti eljárásban, a felügyelet nélkül maradt 12 kiskorú törvényes képviseletének ellátása céljából, ügygondnokot rendeljen ki.
Magyarországi hozzátartozóval vagy szálláshellyel egyik gyermek sem rendelkezett, ezért a Kirendeltség munkatársai az ideiglenes elhelyezésükről is intézkedtek. Miután menedékjogi kérelmet egyikük sem terjesztett elő, a rendőrök 2 gyermeket a szentesi Rigó Alajos Gyermekotthonba, 6 gyermeket a Názáret Szociális Szolgáltató tatabányai gyermekotthonába, 4 gyermeket a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Balassagyarmati Közösségi Szállására szállították. A vizsgálat során rendelkezésemre bocsátott iratok szerint az ideiglenes elhelyezést biztosító intézményekből előzetes bejelentés nélkül, mindannyian ismeretlen helyre távoztak. 

A vizsgált alapvető jogok
– A kiutasítás tilalma: ”Senki nem utasítható ki olyan államba, vagy nem adható ki olyan államnak, ahol az a veszély fenyegeti, hogy halálra ítélik, kínozzák vagy más embertelen bánásmódnak, büntetésnek vetik alá.” /Alaptörvény XIV. cikk (2) bekezdés/;
– Diszkrimináció tilalma: „Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”/Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdés/. 
– A gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való joga: „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz.” /Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdés/.
– A szabad mozgáshoz és a tartózkodási hely szabad megválasztásához való jog: „Mindenkinek, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén, joga van a szabad mozgáshoz és tartózkodási helye szabad megválasztásához.” /Alaptörvény XXVII. cikk (1) bek/.

Az alkalmazott jogszabályok
– Az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény.
– A bűncselekmények áldozatainak segítéséről és az állami kárenyhítésről szóló 2005. évi CXXXV. törvény
– A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény.
– A Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény.
– A gyermekek védeleméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1998. évi XXXI. törvény.
– A harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény. 
– A harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény végrehajtásáról szóló, 114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet.
– A rendőrség szolgálati szabályzatáról szóló 30/2011. (IX. 22.) BM rendelet.
– A harmadik országok illegálisan tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló 2008/115/EK irányelv

A vizsgálat megállapításai
I. Az alapvető jogok biztosának hatásköre tekintetében
Az Alaptörvény 30. cikk (1) bekezdése értelmében az alapvető jogok biztosa alapjogvédelmi tevékenységet lát el, akinek az eljárását bárki kezdeményezheti.
Az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (a továbbiakban: Ajbt.) 1. § (2) bekezdésének a) pontjának rendelkezése alapján, az alapvető jogok biztosa a tevékenysége során – különösen hivatalból indított vizsgálatával – megkülönböztetett figyelmet fordít a gyermekek jogainak védelmére. Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa, természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálása, vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálata céljából, hivatalból is eljárhat. A családi környezetükből kiszakított, magyarul nem beszélő, Magyarország területén felnőtt hozzátartozó nélkül tartózkodó külföldi állampolgár gyermekek esetében alaposan feltételezhető, hogy az életkorukból adódó kiszolgáltatott helyzetüknél fogva, az alapvető jogaik megsértése esetén még panaszkodni sem lennének képesek. Az Ajbt. 18. § (4) biztosított jogkörömben eljárva, az illegális határátlépést elkövető, menedékjogi kérelmet elő nem terjesztő, kísérő nélküli kiskorúak alapvető jogainak érvényesülését hivatalból indított eljárás keretében vizsgáltam.

II. A kísérő nélküli kiskorúak elfogása, életkorának meghatározása és törvényes képviselete
A rendőrök az illegális határátlépést elkövető külföldieket a szerb-magyar államhatár közelében igazoltatták. Miután a gyermekek sem a személyazonosságukat, sem a magyarországi tartózkodásuk jogszerűségét nem tudták igazolni, a rendőrök elfogták, majd a szökésük megelőzése céljából, megbilincselték őket. A rendőrök az elfogott külföldieket „előzetes vizsgálatnak” vetették alá, amelynek keretében a ruházatukat és a kézi poggyászukat átkutatták. Az előzetes vizsgálat célja, hogy az elfogott, illegális határátlépők birtokában lévő, támadásra vagy önkárosításra alkalmas eszközöket, értéktárgyakat, illetve készpénzt megtalálják és elkobozzák. Az elkobzott dolgokról leltárjegyzék készül. 
Az iratok szerint a kísérő nélküli kiskorúak elfogása, továbbá a velük szemben alkalmazott intézkedések foganatosítása során sérülés nem történt, így a vizsgálat alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tárt fel.  A rendőrök a Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság illetékességi területén elfogott határsértőket, a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (a továbbiakban: Harmtv.) 67. § (4) bekezdése alapján, a Kirendeltségen előállították, az elkobzott tárgyakat, valamint az azokról készült leltárjegyzéket a Kirendeltség munkatársainak átadták, akik azokat letétbe vették.
Az előállított külföldieket az épületének földszintjén található 2 előállító helyiség valamelyikébe kísérik, amelynek során a rendőrök a férfiakat és nőket elkülönítik. A helyszíni bejáráskor ezeknek, a körülbelül 14 négyzetméter alapterületű, rácsozott ablakokkal ellátott helyiségek berendezése 3-3 szék és egy folyóvízzel ellátott, fali kézmosó volt. Miután az előállító helyiségekhez tartozó illemhelyeket csak a folyosóról lehet megközelíteni, mindkettőben elektromos őrhívó található. A vizsgálatot végző munkatársaim ezek működését ellenőrizték. Az őrszemélyzet egyik tagja, körülbelül 25 másodperccel az őrhívó gomb megnyomását követően megjelent az előállító helyiségben. A vizesblokkok, különösen azok felszerelése erősen elhasználódott állapotban voltak. A tisztasági festésük, valamint a szaniterek cseréje, illetve felújítása időszerű lenne. 
Az előállító helyiségek, valamint az azokhoz tartozó vizesblokk helyiségeinek tisztántartása kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.
A Kirendeltség a kisgyermekes családokat, valamint a kísérő nélküli kiskorúakat nem az előállító helyiségekben,7 hanem egy harmadik, kifejezetten erre a célra rendszeresített, körülbelül 20 négyzetméter alapterületű helyiségben helyezi el.  Itt három széken kívül két, vízhatlan huzattal ellátott matrac is volt, amelyek a padlón hevertek. A falakon néhány bekeretezett, színes kép lógott. A helyszíni bejáráskor előállított külföldi itt sem tartózkodott. Miután ez a helyiség a zöld határon elfogott, fáradt, átfagyott, nem egyszer végsőkig elcsigázott gyermekek, illetve felnőtt hozzátartozóik elhelyezésére szolgál, megfontolandó, hogy a Kirendeltség a matracokhoz néhány összecsukható fekhelyet, és plédet is rendszeresítsen.
A személyi szabadság elvonásának első 5 óráját követően a fogvatartott személy élelemmel történő ellátásáról az intézkedést foganatosító rendőri szervnek kell gondoskodnia.8 Ez a gyakorlatban úgy történik, hogy a Kirendeltség munkatársai az előállított külföldiek számára az egyik közeli élelmiszerboltban kenyeret, vajat, sajtot és felvágottat vásárolnak, és innivalóként meleg teát készítenek. Az élelmet a fogva tartottak felügyeletét ellátó őr osztja ki. A külföldiek az előállító helyiségben étkeznek. Az előállított személyek élelmezése kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülmény nem merült fel.
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 58. § (1) bekezdésének a) pontja alapján, szakértőt kell meghallgatni vagy szakértői véleményt kell kérni, ha az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához különleges szakértelem szükséges, és az eljáró hatóság azzal nem rendelkezik.
Az államoknak az idegenrendészeti eljárásban a külföldieket megillető alapjogi garanciákat a kísérő nélküli kiskorúak ügyeiben is biztosítaniuk kell. A gyermekeket az életkorukból adódó sajátos igényeikre, illetve az ebből fakadó fokozottan kiszolgáltatott helyzetükre figyelemmel, azonban további jogvédelem is megilleti. Objektív körülménytől, vagyis a külföldi életkorától függ, hogy az idegenrendészeti hatóságnak a gyermekek védelmét szolgáló, speciális előírásokat alkalmaznia kell-e. Amennyiben a személyazonosító okmányokkal nem rendelkező személy kiskorúságát illetően kétség merül fel, az idegenrendészeti hatóságnak a külföldi életkorának megállapításához szakértői véleményt kell kérnie. A Kirendeltség munkatársai életkor meghatározás céljából két esetben szoktak szakértői véleményt beszerezni: az egyik, amikor a kiskorúnak látszó külföldi felnőttnek, a másik, amikor a felnőttnek látszó külföldi kiskorúnak vallja magát. Az illegális határátlépést elkövető, személyazonosításra alkalmas iratokkal nem rendelkező afgán állampolgárok életkorának megállapítását célzó szakértői vizsgálat elrendelése kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tapasztaltam.
A külföldiek életkorának meghatározását a Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság Egészségügyi és Pszichológiai Alosztályának alkalmazásában álló rendőrorvos, dari nyelvet beszélő tolmács közreműködésével végezte. A vizsgált ügyiratokban lévő szakorvosi leletek, illetve vélemények szerint az életkor meghatározás alapvetően kikérdezés, illetve szemrevételezés módszerével történt. A rendőrorvos először a külföldi nevét, születési helyét és idejét, és a lakcímét rögzítette. Az orvos a vizsgált személy „előzményi adatainak” megismerése céljából a kiskorú szüleiről, testvéreiről, iskolairól, továbbá arról érdeklődött, hogy mennyi ideje van úton. Van olyan gyermek, akinek esetében a rendőr orvosi vizsgálatról szóló irat azt is megemlíti, hogy már háromszor borotválkozott.
A testi vizsgálatok során a rendőrorvos megmérte a külföldi magasságát, testsúlyát, megvizsgálta a testfelépítését, továbbá a szexuális érettségére, valamint az esetleges fejlődési zavarokra utaló jeleket. Az életkor meghatározás utolsó lépése a fogászati vizsgálat volt, amelynek során a rendőrorvos a külföldi fogazatának épségét, a fogak felületének állapotát illetve a bölcsességfogak meglétét szemrevételezte. A rendőrorvos a vizsgált külföldi életkoráról a felsorolt vizsgálatok alapján nyilatkozott. 
A személyazonosító iratokkal nem rendelkező külföldi életkorának meghatározásakor különös gondossággal és fokozott körültekintéssel, a hibalehetőségek kockázatának ésszerű minimalizálásával kell eljárni. Az életkor meghatározás azonban nem jogi, hanem orvos szakmai kérdés, ezért annak megbízhatóságát, illetve hatékonyságát, hatáskör hiányában, nem vizsgálhattam.
Annak ellenére, hogy a Ket. 50. § (3) bekezdése szerint a hatóság által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani, a Kirendeltség az életkor meghatározást mind a 12 gyermek, így a 6 szemmel láthatóan 14 év alatti afgán kiskorú esetében is elvégeztette. Ezzel szemben, egyik ügyiratban sem volt nyoma annak, hogy a kiskorú törvényes képviselője a rendőr orvosi vizsgálathoz hozzájárult volna. Az említett gyakorlat indokaként a Kirendeltség munkatársai arra hivatkoztak, hogy az életkor meghatározást megelőzően semmi sem igazolta, hogy a külföldi valóban kiskorú, ezért csak a külföldi életkorát tanúsító orvos szakértői vélemény birtokában rendeltek ki törvényes képviselőt számára. 
A menedékjogról szóló 2007. évi LXXX. törvény 44. § (1) bekezdése értelmében, a kísérő nélküli kiskorú életkorának megállapítása céljából kezdeményezett orvos szakértői vizsgálatot csak a külföldi törvényes képviselője, vagy ügygondnokának hozzájárulásával lehet elvégezni. A Gyermekjogi Egyezmény 2. cikk 1. pontja értelmében, a tagállamok a joghatóságuk alá tartozó kiskorúak Egyezményben lefektetett jogait tiszteletben tartják, és különbség nélkül biztosítják.
Az Alkotmánybíróság gyakorlatában a hátrányos megkülönböztetés tilalma a jogrendszer egészét átható, alkotmányos alapelvként nyert értelmezést. A testület álláspontja szerint alkotmányellenes megkülönböztetésről lehet szó, ha a jogszabály egymással összehasonlítható, a szabályozás szempontjából azonos csoportba tartozó jogalanyok között tesz különbséget anélkül, hogy annak alkotmányos indoka lenne. Az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdése alapján, alapvető jog „más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a feltétlenül szükséges mértékben, az elérni kívánt céllal arányosan, az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható.”  Alkotmányellenes a megkülönböztetés, ha az alapjog9 korlátozása nem szükségszerű, illetve aránytalan, az alanyi jogok10 tekintetében pedig akkor, ha az nem ésszerű, vagyis sérti az egyenlő méltóság követelményét.
A kísérő nélküli kiskorú idegenjogi státusa másodlagos, őt elsősorban gyermekként kell kezelni. Ezért nincs ésszerű indoka annak, hogy a menedékjogról szóló 2007. évi LXXX. törvény, valamint Harmtv. a külföldi életkorának meghatározása céljából kezdeményezhető orvos szakértői vizsgálat eljárási garanciáit eltérően, az érintett személy menedékjogi, illetve az idegenrendészeti státusától függően szabályozza.
Az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésében biztosított, hátrányos megkülönböztetés tilalmához való alapjoggal összefüggő visszásságot okoz, ha a rendőrorvos, a Harmtv. vonatkozó rendelkezésének hiányában, a menedékjogot nem kérő kísérő nélküli kiskorúak életkorának meghatározása céljából kezdeményezett vizsgálatot a törvényes képviselő, vagy az ügygondnok hozzájárulása nélkül végzi.
Miután a rendőr orvosi vizsgálat szerint a személyazonosító iratokkal nem rendelkező külföldiek kiskorúak voltak, a Kirendeltség Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatalához (a továbbiakban: Szegedi Gyámhivatal) fordult, és a Ket. 40. § (5) bekezdése alapján, a törvényes képviseletük ellátása céljából, ügygondnok kirendelését kérte. Az ügygondnok nem a kísérő nélküli kiskorúak szülői felügyeletét hivatott pótolni. Az ő feladata mindössze annyi, hogy a kirendelése alapjául szolgáló idegenrendészeti eljárásban a gyermek jogi képviseletét ellássa. A Kirendeltség munkatársainak beszámolója szerint a Szegedi Gyámhivatal ügygondnoki feladat ellátására valamelyik, a birtokában lévő névjegyzékben szereplő helyi ügyvédet rendeli ki.
A vizsgálat, a rendelkezésre álló adatok alapján, a kísérő nélküli kiskorúak jogi képviseletét ellátó ügygondnok kirendelése kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tárt fel.

A kísérő nélküli kiskorúak meghallgatása, kiutasítása és magyarországi tartózkodási helyének kijelölése
A vizsgálat adatai szerint mind a 12 afgán kiskorú ügygondnokaként ugyanaz a szegedi ügyvéd járt el. A meghallgatásokról készült jegyzőkönyvek szerint a kísérő nélküli kiskorúak embercsempészek közreműködésével jutottak el Magyarországra. Az illegális határátlépést megelőzően néhány napot Szabadka közelében, egy erdős területen, a szabad ég alatt töltöttek. Mindannyian Nyugat-Európába akartak eljutni, ahol a hozzátartozóik már várták őket. Menedékjogot egyikük sem kért. 
A Harmtv. 43. § (2) bekezdésének a) és b) pontja alapján, az idegenrendészeti hatóság – a törvényben meghatározott kivétellel – idegenrendészeti kiutasítást rendel el azzal a harmadik országbeli állampolgárral szemben, aki jogellenesen lépte át Magyarország államhatárát, vagy azt megkísérelte; továbbá azzal szemben is, aki a Harmtv. által előírt tartózkodási feltételeket nem teljesíti. Az illegális határátlépést elkövető kiskorúak a jogszerű magyarországi tartózkodás feltételeinek nem tettek eleget, ezért a Kirendeltség kiutasította őket az országból.
A vizsgálat adatai szerint a Kirendeltség az egyedül érkező kísérő nélküli kiskorúak esetében keletkezett iratokat önálló ügydossziéban tárolja. Ezzel szemben, ha két vagy több, kísérő nélküli kiskorú rokoni kapcsolatban áll egymással, és a rendőr orvosi szakvélemény szerint egyikük a 14. életévét már betöltötte, akkor a Kirendeltség az ő irataikat közös ügydossziéban tárolja. A vizsgált ügydossziék szerint a Kirendeltség a 14. életévét betöltött gyermeket a 14 évnél fiatalabb rokonai törvényes képviselőjeként kezelte, ezért utóbbiakat az idegenrendészeti eljárásban még csak meg sem hallgatta.11 Az említett joggyakorlat oka, hogy a Polgári Törvénykönyv értelmében a 14 évnél fiatalabb gyermek cselekvőképtelen, a jognyilatkozata semmis,12 így az idegenrendészeti eljárásban még ügyfél sem lehet. A Polgári Törvénykönyv szerint a 14 életévét betöltött, de a 18 életévét még el nem ért gyermek korlátozottan cselekvőképes, vagyis egyes, a törvényben meghatározott esetekben önálló jognyilatkozatot tehet.13 
A cselekvőképtelen gyermek nevében a törvényes képviselője jár el. Miután a képviselő cselekménye által a képviselt válik jogosítottá, illetőleg kötelezetté,14 a cselekvőképtelen kiskorú törvényes képviselőjeként csak cselekvőképes személy járhat el. 
A Gyermekjogi Egyezmény 1. cikke alapján gyermek az a személy, aki 18. életévét nem töltötte be, kivéve, ha a reá alkalmazandó jogszabályok értelmében nagykorúságát már korábban eléri. A 18. életévét be nem töltött kiskorú házasságkötéssel válik nagykorúvá,15 vagyis cselekvőképessé. 
Házasságkötés hiányában, a korlátozottan cselekvőképes kiskorút is gyermekként kell kezelni. A vizsgált iratokban viszont nyoma sem volt annak, hogy a Kirendeltség a rendőrorvos szerint 14. életévüket betöltött gyermekek családi állapotát a fiatalabb hozzátartozójuk képviseletének ellátását megelőzően megvizsgálta volna.
A Gyermekjogi Egyezmény 12. cikke értelmében az ítélőképessége birtokában lévő gyermeknek lehetőséget kell adni arra, hogy bármely bírói vagy közigazgatási eljárásban, amelyben érdekelt, közvetlenül vagy képviselője, illetőleg arra alkalmas szerv útján, a hazai jogszabályokban foglalt eljárási szabályoknak megfelelően meghallgassák. A Gyermekjogi Egyezmény idézett rendelkezései alapján a Kirendeltségnek az idegenrendészeti eljárásban, a Szegedi Gyámhivatal által kirendelt ügygondnok jelenlétében, valamennyi cselekvőképtelen kiskorút meg kellett volna hallgatnia.
Az Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdésében biztosított, gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggő visszásságot okozott a Kirendeltség azzal, hogy azokat a cselekvőképtelen, kísérő nélküli kiskorúakat, akik a 14. életévüket betöltött, gyermekkorú hozzátartozójuk társaságában érkeztek Magyarországra, nem hallgatta meg az idegenrendészeti eljárásban.
A Harmtv. végrehajtásáról szóló, 114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet 146. § (2) bekezdése értelmében az előállítás a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb nyolc órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja nem valósult meg, ezt az időtartamot az előállító szerv vezetője egy alkalommal, négy órával meghosszabbíthatja. Ha az előállítás időtartama alatt a harmadik országbeli állampolgár tartózkodásának jogcíme vagy a személyazonossága nem állapítható meg, vele szemben legfeljebb tizenkét óra időtartamra visszatartás intézkedést kell alkalmazni.16 A visszatartás időtartama az előállítás időtartamának lejártakor kezdődik, és nem haladhatja meg a tizenkét órát.17
Miután az idegenrendészeti hatóság a kísérő nélküli kiskorúak személyes szabadságát legfeljebb 24 órán át korlátozhatta, és egyikük sem tudott olyan, Magyarországon tartózkodó személyt megjelölni, aki a tartózkodásának költségeit fedezné, a Kirendeltség a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: Gyvtv.) 72. § (1) bekezdése alapján, ideiglenes hatályú elhelyezésükről döntött. A Gyvtv. 72. § (1) bekezdésének a) és b) pontjai alapján, az ideiglenes elhelyezés alatt álló gyermeket, ha nevelésére alkalmas hozzátartozója nincsen, nevelőszülőnél, vagy erre a célra kijelölt gyermekotthonban kell elhelyezni.
A Kirendeltség munkatársai a kísérő nélküli kiskorúak szálláshelyének kijelölése során arra törekedtek, hogy az egymással rokoni kapcsolatban lévő gyermekek lehetőleg azonos intézménybe kerüljenek. A vizsgálattal érintett afgán kiskorúak közül 6 gyermek Tatabányára a Názáret Szociális Szolgáltatóhoz, 2 gyermek Szentesre a Rigó Alajos Gyermekotthonba került. Gyermekotthoni férőhely hiányában, 4 kísérő nélküli kiskorút a Balassagyarmati Őrzött Szállásra szállítottak.18
A Gyvtv. 4. § (3) bekezdésének rendelkezéseit a Magyarországon tartózkodó, olyan, külföldi kiskorú védelmében is alkalmazni kell, akik esetében az ideiglenes hatályú elhelyezésnek, vagy az eseti gondnok kirendelésének az elmulasztása a gyermek veszélyeztetettségével vagy elháríthatatlan kárral járna. Szülői felügyelet hiányában, a vizsgálattal érintett kísérő nélküli kiskorúak ideiglenes elhelyezésének elmulasztása a gyermekek veszélyeztetését eredményezte volna, ezért annak elrendelése kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.  
A Gyvtv. 72. § (2) bekezdése alapján az ideiglenes elhelyezés alatt álló gyermekek számára gondozási helyeként, a kiszolgáltatott helyzetben lévő kiskorú speciális igényeinek kielégítésére alkalmas családtagot, nevelőszülőt, vagy gyermekvédelmi intézményt kell kijelölni.
A Názáret Szociális Szolgáltatónál, valamint a Rigó Alajos Gyermekotthonban elhelyezett kiskorúak gondozási helyének kijelölése kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.  
A Harmtv. végrehajtásáról szóló 114/2007. (V. 24.) Korm. rendeletben szabályozott közösségi szállás azonban nem gyermekintézmény, hanem az idegenrendészeti hatóság által kijelölt helyen tartózkodásra kötelezett harmadik országbeli személyek tartózkodására és ellátására rendszeresített intézmény. Az említett okból, a közösségi szálláson nem csak kiskorúak, valamint a nevelésükért és az ellátásukért felelős személyek, hanem egyedülálló férfiak, nők, házaspárok, illetve családok is tartózkodnak. 
A Gyermekjogi Egyezmény 2. cikk 2. pontja értelmében, a részes államok megfelelő intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy a gyermeket bármely formában jelentkező megkülönböztetéstől megvédjék. 
Az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésében biztosított, hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő visszásságot okozott a Kirendeltség azzal, hogy a Gyvtv. hatálya alá tartozó négy kísérő nélküli kiskorú gondozási helyeként nem gyermekintézményt, hanem a Balassagyarmati Közösségi Szállást jelölte ki.

A kísérő nélküli kiskorúak gyermekotthoni elhelyezése és ellátása
A Názáret Szociális Szolgáltató 2012. január 1. és október 31. között 71 kísérő nélküli kiskorú számára nyújtott ideiglenes elhelyezést, akik átlagosan 5 napot töltöttek a gyermekotthonban. A leghosszabb ideig – 21 napig – egy afgán kiskorú tartózkodott az intézményben.
A Názáret Szociális Szolgáltató tájékoztatása szerint a náluk elhelyezett 2 leány és 4 fiú, 2012. szeptember 9-én, az intézmény és a Kirendeltség közötti, telefonos egyeztetést követően érkezett az gyermekotthonba. Először élelmet kaptak, majd annak elfogyasztását követően mindannyian tisztálkodtak. Az egyik fiúnak sebes volt a lába. Ő a nevelők kérdésre azt válaszolta, a sérülést a határátlépéskor szerezte, amikor futás közben egy bokor felsértette a lábát.
Tolmács hiányában, gyermekfelügyelők és a nevelők számítógép útján, egy internetes fordítóprogram segítségével tudtak a dari nyelven beszélő kiskorúakkal kommunikálni. Az afgán gyermekek az intézményben tartózkodó magyar társaikkal nem keresték a kapcsolatot, és a szolgálatban lévő nevelőtől is csak a gyermekotthon pontos címe felől érdeklődtek. A nevelő felírta az intézmény címét, majd egy földrajzi atlaszban megmutatta, hogy hol van Szeged, ahol a rendőrök elfogták és meghallgatták őket, továbbá azt is, hogy Tatabánya hol található. A gyermekek megkérdezték, hogy merre van Bécs, majd nagyon megörültek, amikor a térképen meglátták, hogy mennyire közel kerültek az osztrák fővároshoz.
A csoport tagjai együtt mozogtak, sőt kifejezett kérésükre az intézmény munkatársai közös hálóhelyiséget jelöltek ki számukra.
A rendőrök a kísérő nélküli kiskorúakkal együtt, az elkobzott dolgokat is átadták a gyermekotthon munkatársainak, akiktől a leltár jegyzéknek megfelelően visszakapták azokat. Szinte az összes gyermeknek volt mobiltelefonja, és miután visszakapták, használták is azokat.
A kísérő nélküli kiskorúak 2012. szeptember 10-én az intézmény udvaráról engedély nélkül távoztak. Az intézmény egyik lakója, egy pakisztáni fiú, aki elmondása szerint szemtanúja volt az eseménynek, később azt állította, hogy mindannyian beszálltak egy taxiba, ami ismeretlen helyre szállította őket. A pakisztáni fiú is szeretett volna a csoporthoz csatlakozni, de pénz hiányában nem tarthatott velük.
Miután a kísérő nélküli kiskorúaknak semmiféle poggyászuk sem volt, és gyakorlatilag egy szál ruhában érkeztek az intézménybe, a gyermekotthon munkatársai kezdetben úgy vélték, hogy a városközpontba mentek bevásárolni, illetve egyéb okból, ideiglenesen távoztak. Miután a gyermekek 24 óra elteltével sem tértek vissza, távozásukat a Názáret Szociális Szolgáltató jelezte a Kirendeltségnek, amelynek munkatársai kőrözést adtak ki ellenük.
A Rigó Alajos Gyermekotthon 2012. január 1. és október 31. között 99 kísérő nélküli kiskorút fogadott be, akik átlagosan 5 napot töltöttek az intézményben. A leghosszabb ideig, 84 napig egy koszovói gyermek tartózkodott náluk.
Az itt elhelyezett három afgán gyermek a Kirendeltség, valamint a Csongrád-megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat diszpécser szolgálata közötti egyeztetést követően, 2012. szeptember 9-én, 11 óra 10 perckor érkezett az intézménybe. Először étkeztek, majd átvették a tisztasági felszerelésüket, tisztálkodtak, és elfoglalták a számukra kijelölt hálóhelyiséget. A rendőrök által elkobzott mobiltelefonjuk, illetve készpénzük átvételét követően azonnal telefonálni kezdtek.
A kísérő nélküli kiskorúak az érkezésük napján, 16 óra 20 perckor bejelentés nélkül, a kerítésen átmászva, ismeretlen helyre távoztak a gyermekotthonból. Az intézmény szolgálatban lévő munkatársai nem látták, hogy a gyermekek a távozásuk előtt bárkivel kommunikáltak volna. Távozáskor az épület előtt sem várta őket senki, és azt sem látta senki, hogy valamilyen járműbe beszálltak volna.
A Názáret Szociális Szolgáltatóhoz, valamint Rigó Alajos Gyermekotthonba szállított afgán állampolgár kísérő nélküli kiskorúak elhelyezése és ellátása kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülmény nem merült fel. 
A Balassagyarmati Közösségi Szálláson elhelyezett négy kísérő nélküli kiskorú, egy-egy 8, 10, 14 és 15 éves gyermek, 2012. szeptember 10-én, 13 órakor érkezett az intézménybe. Befogadásukat követően, az épület földszintjén található, családok elhelyezésére kialakított hálóhelyiségben szállásolták el őket.
A biztonsági szolgálat munkatársainak beszámolója szerint a következő napon, este a négy gyermek a földszinten asztaliteniszezett, amikor az internet szobában zajló rendbontás miatt a portaszolgálatot teljesítő őr a kollégája segítségére sietett. A négy gyermek, 2012. szeptember 11-én, 20 órakor a portás átmeneti távollétét kihasználva, futva hagyta el az épületet, ahonnan ismeretlen helyre távozták.
A Balassagyarmati Közösségi Szállásra szállított négy afgán kísérő nélküli kiskorú ellátása kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tapasztaltunk. A Kirendeltség helyszíni bejárás során meghallgatott munkatársai a négy kísérő nélküli kiskorú közösségi szálláson történő elhelyezésének indokaként arra hivatkoztak, hogy az Magyarországon egyetlen olyan gyermekotthont sem találtak, amely hajlandó lett volna befogadni őket.
A helyzetre jellemző, hogy míg 2011-ben a rendőrségnek egyetlen kísérő nélküli kiskorút sem kellett közösségi szálláson elhelyeznie, addig 2012. január 1. és október 31. között az intézmény 72 ilyen gyermek számára volt kénytelen elhelyezést és ellátást nyújtani.
A rendőrök sérelmezték, hogy központi nyilvántartás, illetve elosztás hiányában nekik kell az ország különböző pontjain működő gyermekotthonokat a szabad férőhelyek ügyében felhívniuk. Miután a Kirendeltség munkatársainak állítása szerint vannak olyan, ideiglenes elhelyezésre kijelölt gyermekotthonok, amelyek kísérő nélküli kiskorúakat egyáltalán nem hajlandók befogadni, a vizsgálat az ő elutasító magatartásuk okait is megpróbálta felderíteni.
A Názáret Szociális Szolgáltató igazgatója 2012. október 2-án a Komárom-Esztergom megye területén kívül elfogott, kísérő nélküli kiskorúak befogadását, határozatlan időre felfüggesztette. Intézkedésének egyik oka az volt, hogy megfelelő eszközök hiányában, több alkalommal sem sikerült megelőzniük, hogy az intézmény magyar állampolgár néhány lakója, esetenként, a kísérő nélküli kiskorúak pénzét eltulajdonítsák. A másik, hogy 2012. szeptember hónap végére egy olyan, személyfuvarozással foglalkozó vállalkozói kör települt rá az intézményre, amelynek tagjai megfelelő díjazás fejében, az ideiglenesen beutalt, kísérő nélküli kiskorúak külföldre szállítására specializálódtak. A gyermekotthon munkatársainak gyanúja szerint néhány vállalkozó, a továbbutazni szándékozó kísérő nélküli kiskorúak felkutatásába az intézmény egyes, magyar állampolgár lakóit is megkísérelte bevonni, akik a sikeres megrendelések közvetítése fejében, díjazásban részesültek. A kísérő nélküli kiskorúak készpénzének eltulajdonítása feszültséget és konfliktusokat okozott a gyermekotthon mindennapi életében, míg az épület közelében várakozó személygépkocsik megfélemlítően hatottak az intézmény dolgozóira.
A vizsgálat vezetője részt vett a Kék Vonal Gyermekkrízis Alapítvány által 2012. november 21-én, Kecskeméten, a Bács-Kiskun Megyei Rendőr-főkapitányságon, valamint 2012. november 26-án, Budapesten, az Országos Rendőr-főkapitányságon rendezett, „Eltűnt Gyermekek Szakmai Nap” rendezvényein, ahol további, a kísérő nélküli kiskorúak számára elhelyezést és ellátást nyújtó gyermekotthonok munkatársai is jelen voltak. 
Többen jelezték, hogy az ő elhelyezésük kapcsán az általuk képviselt gyermekotthonoknak is voltak már rossz tapasztalatai. Az egyikük arra panaszkodott, hogy volt olyan eset, amikor egy náluk ideiglenes hatállyal, kísérő nélküli kiskorúként elhelyezett fiú késő éjszaka szexuálisan zaklatta szolgálatban lévő kolléganőjét. Egy másik gyermekotthoni nevelő egy olyan esetet említett, mikor az intézményben ideiglenesen elhelyezett, kísérő nélküli kiskorúért olyan, magyarul nem beszélő, külföldi állampolgárok jelentkeztek, akik a személyazonosító okmánnyal nem rendelkező gyermekkel fennálló rokoni kapcsolatukat semmilyen módon sem tudták igazolni. Amikor az intézmény munkatársai a gyermek kiadását megtagadták, az állítólagos hozzátartozók kiabálni kezdtek, és bántalmazással fenyegették őket. Miután a többi, magyarországi gyermekotthonhoz hasonlóan, biztonsági őröket az ő intézményük sem alkalmaz, a vita a gyermek, illetve az állítólagos hozzátartozói távozásával végződött.
A gyermekintézmények munkatársai megerősítették, hogy pénzügyi források hiányában nincs lehetőségük arra, hogy tolmácsot alkalmazzanak, ami mind a kísérő nélküli kiskorúakkal, mind az értük jelentkező, állítólagos hozzátartozóikkal történő kommunikációt jelentősen megnehezíti. Nem meglepő, hogy azok a gyermekotthonok, amelyek a kísérő nélküli kiskorúak elhelyezése, ellátása, tartózkodása, vagy távozása kapcsán negatív tapasztalatokat szereztek, vonakodnak attól, hogy a későbbiekben ilyen gyermekeket befogadjanak.
A költségvetésből finanszírozott ellátást nyújtó intézményeket az alaptevékenységük gyakorlása során szerzett negatív tapasztalatai azok ellátása alól nem mentesítik. Az Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdésében biztosított, gyermeki jogokkal összefüggő visszásságot okoz, ha az ideiglenes elhelyezésre kijelölt, szabad férőhellyel rendelkező gyermekotthon a kísérő nélküli kiskorú befogadásától elzárkózik.

A kísérő nélküli kiskorúak kitoloncolása
A Harmtv. 48. § (1) bekezdése értelmében, a kiutasítást elsősorban visszafogadási egyezmény19 alapján kell végrehajtani. A magyar határőrizeti szervek 2012. január 1. és szeptember 30. között, összesen 141 kísérő nélküli kiskorút adtak át a szerb hatóságoknak.
A külföldi visszafogadási egyezmény alapján történő visszaadásról a rendőrség nem határozattal, hanem végzéssel dönt, amellyel szemben a harmadik országbeli állampolgár, a végzés közlésétől számított huszonnégy órán belül végrehajtási kifogást terjeszthet elő. A végrehajtási kifogásnak a visszaadás végrehajtására halasztó hatálya nincs.20
A gyermekotthonok munkatársainak beszámolói szerint azokat a kísérő nélküli kiskorúakat, akiknek nem sikerül ismeretlen helyre távozniuk, az idegenrendészeti hatóság rendszerint az érkezésüket követő egy hét elteltével elszállítja az intézményből.
A rendőrség az átadást megelőző nap délutánján értesíti a gyermekotthont arról, hogy a kísérő nélküli kiskorút másnap kitoloncolja. A gyermeknek az átadásáig van lehetősége arra, hogy menedékjogi kérelmet terjesszen elő. A menedékkérő kísérő nélküli kiskorút a rendőrség nem az országhatárra, hanem Fótra, a Károlyi István Gyermekközpont keretében működő, Kísérő Nélküli Kiskorúak Otthonába szállítja.
A gyermekotthonok dolgozói a gyermek holmijának összecsomagolása mellett, egy hideg élelmiszereket tartalmazó, úti csomagot is összeállítanak, amelyet a távozásakor kap kézhez.
A vizsgálattal érintett 12 kísérő nélküli kiskorú Szerbia irányából lépte át a magyar államhatárt, ezért a Kirendeltség az Európai Közösség és a Szerb Köztársaság között a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező személyek visszafogadásáról szóló megállapodásra hivatkozva, a visszafogadásukat már az elfogásukat követő napon, 2012. szeptember 10-én kezdeményezte. Miután a szerb hatóságok válaszának megérkezése előtt mindannyian ismeretlen helyre távoztak, az ő kitoloncolásuk végrehajtásának módját nem vizsgálhattam.
A Harmtv. 51. § (1) bekezdése szerint a kiutasítás nem rendelhető el és nem hajtható végre olyan ország területére, amely az érintett tekintetében nem minősül biztonságos származási vagy biztonságos harmadik országnak. Így különösen, ahol a harmadik országbeli állampolgár faji, vallási, nemzeti hovatartozása, egy meghatározott társadalmi csoporthoz tartozása vagy politikai véleménye miatt üldöztetés veszélyének lenne kitéve, továbbá olyan állam területére vagy olyan terület határára sem, ahol nyomós oknál fogva tartani lehet attól, hogy a visszairányított, illetve a kiutasított harmadik országbeli állampolgár az Alaptörvény XIV. cikk (2) bekezdésében meghatározott magatartásnak lenne kitéve (non-refoulement). A kísérő nélküli kiskorúak esetében, a refoulement tilalmán túlmenően alkalmazandó, speciális szabály, hogy őket csak akkor lehet Magyarországról kiutasítani, ha a származási államukban vagy más befogadó államban a család egyesítése, illetve az állami vagy egyéb intézményi gondoskodás megfelelően biztosított.21
A Harmtv. 52. § (1) bekezdése értelmében, az idegenrendészeti hatóság a non-refoulement követelményét a „kiutasítás elrendelésével és végrehajtásával kapcsolatos eljárásában köteles vizsgálni.” A Harmtv. végrehajtásáról szóló 114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet (3) bekezdése szerint az eljáró idegenrendészeti hatóság a kiutasítás elrendelésére irányuló eljárásban vagy a kiutasítás végrehajtása során a non-refoulement követelmény fennállásának vizsgálata érdekében beszerzi a menekültügyi hatóság véleményét, amely azt soron kívül teljesíti.
A rendelkezésre álló adatok szerint a rendőrség a kísérő nélküli kiskorúak kitoloncolását megelőzően a menekültügyi hatóságnak non-refoulement követelményével kapcsolatos véleményét minden esetben beszerzi, a vizsgálat ebben a tekintetben alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tárt fel. 
A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (a továbbiakban: Bevándorlási Hivatal) az ország-információ szolgáltatásért felelős szervezeti egységén, a Dokumentációs Központon keresztül szerzi be azokat az információkat, amelyek alapján a non-refoulement megkeresések ügyében állást foglal. 
A Dokumentációs Központ adatai szerint Szerbiában a harmadik országbeli kísérő nélküli kiskorúak számára az állami gondoskodás megfelelően biztosított, esetükben, a Harmtv. 51. § (1) bekezdése tekintetében, Szerbia biztonságos harmadik ország.
A fenti véleménye alátámasztásaként a Bevándorlási Hivatal főigazgatója, a szerb, „Group 484” nevű civil szervezet 2011-ben publikált jelentésére hivatkozott, mely szerint a „kísérő nélküli kiskorúak Szerbiában, külön erre a célra – Belgrádban – létrehozott gyermekvédelmi intézményben kerülnek elhelyezésre, ahol biztosított megfelelő ellátásuk. Az eljárás során az állami szervek betartják a jogszabályokat. A kiskorúval ügygondnok és szociális munkás is foglalkozik. Az ügygondnokok legtöbbször szociális munkások, ritkább esetben speciális pedagógusok. A központba történő befogadás után közvetlenül ismertetik velük jogaikat és kötelességeiket. Abban az esetben, ha bejelentik menedékjog iránti kérelmüket, tolmácsot biztosítanak számukra. Biztosítják továbbá azt is, konzultálni tudjanak nem kormányzati szervezetek, valamint az Asylum Protection Centre képviselőjével is, aki ingyenes jogi tanácsadást nyújt a kiskorúak számára.”22
A Bevándorlási Hivatal információival szemben egy másik civil szervezet, a Magyar Helsinki Bizottság 2011. évi jelentése szerint Szerbia, mint befogadó állam a kísérő nélküli kiskorúak számára sem a családegyesítést, sem az állami vagy egyéb intézményi gondoskodást nem tudja megfelelően biztosítani.23 Ezt a véleményt osztja egyébként az ENSZ Menekültügyi Főbiztosságának Szerbiáról szóló jelentése is.24
Az alapvető jogok biztosának hatásköre nem terjed ki arra, hogy a különböző forrásból származó, esetenként egymásnak ellentmondó ország információk megbízhatóságát mérlegelje. 
Ezzel szemben a visszatérési irányelv 10. cikk (2) bekezdése alapján a kísérő nélküli kiskorúak „kitoloncolása előtt, a tagállam hatóságainak meg kell győződniük arról, hogy a kiskorú egy családtagjához, kinevezett gondviselőhöz, vagy a fogadó állam megfelelő befogadó létesítményéhez kerül”, vagyis az érintett magyar hatóságoknak a rendelkezésükre álló ország információk megbízhatóságát ellenőrizniük kellene.
A vizsgálat során meghallgatott rendőrök beszámolója szerint a kísérő nélküli kiskorúak államhatáron történő átadásakor a szerb átvevő bizottság egyik tagja rendőr, továbbá jelen vannak azok a kísérők, akik az átadott kísérő nélküli kiskorú szállításáról, és őrzéséről gondoskodnak. Az esetek többségében a kísérő nélküli kiskorú átvételénél egy szociális munkás is jelen van, amit a magyar idegenrendészeti hatóság annak bizonyítékaként értékel, hogy a Szerb Köztársaságban a kísérő nélküli kiskorú számára család egyesítése, illetve az állami vagy egyéb intézményi gondoskodás megfelelően biztosított. Az ügygondnok a kísérő nélküli kiskorú átvételekor általában nincs jelen, az átadást végző rendőrök tudomása szerint ő a gyermeket Szabadkán, a rendőrkapitányság épületében várja.
A jogállamiság elvéből folyó egyik követelmény, hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által meghatározott szervezeti keretek között, a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket.25
A vizsgálat idején hatályos magyar jogszabályok semmiféle előírást sem tartalmaztak arra vonatkozóan, hogy a kísérő nélküli kiskorú kiutasítását, illetve kitoloncolását végző idegenrendészeti hatóság hogyan köteles meggyőződni arról, hogy a gyermek a fogadó államban egy családtagjához, kinevezett gondviselőhöz, vagy a fogadó állam megfelelő befogadó létesítményéhez kerül majd, ami veszélyezteti az Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdésében biztosított gyermeki jogok érvényesülését.
A visszatérési irányelv 8. cikk (6) bekezdése szerint a „tagállamok gondoskodnak a kitoloncolás hatékony ellenőrzési rendszeréről.”
Az Európai Közösség és a Szerb Köztársaság között a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező személyek visszafogadásáról szóló megállapodás nem rendelkezik arról, hogy a kiutasított külföldi átadását az érintett államok hogyan kötelesek dokumentálni. 
A magyar idegenrendészeti hatóság által, az átadás-átvétel megtörténtének dokumentálására kidolgozott jegyzőkönyv az érintett külföldi személyazonosító adatait, állampolgárságát, az átadás helyét, idejét, és az eljáró tisztviselők aláírását tartalmazza. Az okmányon, szükség esetén a magyar idegenrendészeti hatóság feltünteti azt is, ha a külföldivel együtt, valamilyen letétbe vett dolgot is átad a szerb hatóságnak.
A kitoloncolás ellenőrzését egyrészt a megyei rendőr-főkapitányságok idegenrendészeti osztályának vezetői, másrészt az ügyészség, átlagosan havi két alkalommal végzi. Az ellenőrzés a kiutasított személy ügyében keletkezett idegenrendészeti iratok áttekintését, továbbá a külföldiek államhatáron történő átadásának módját érintik. 
A vizsgálat a kitoloncolások ellenőrzése kapcsán alapvető joggal összefüggő visszásságot nem tárt fel.

Összefoglalás
Vizsgálatom adatai szerint amennyiben a személyazonosító okmányokkal nem rendelkező külföldi kiskorúságát illetően kétség merül fel, az idegenrendészeti hatóságnak az életkorának megállapításához szakértői véleményt kell kérnie. Az idegenrendészeti hatóságok az életkor meghatározása céljából két esetben szoktak szakértői véleményt beszerezni: az egyik, amikor a kiskorúnak látszó külföldi felnőttnek, a másik, amikor a felnőttnek látszó külföldi kiskorúnak vallja magát. 
A rendőrség által elrendelt életkor meghatározást egy rendőrorvos, az érintett külföldi által beszélt nyelvet ismerő tolmács közreműködésével kikérdezés, illetve szemrevételezés módszerével végzi. 
A rendőrorvos először a külföldi nevét, születési helyét és idejét, és a lakcímét rögzíti, majd a vizsgált személy „előzményi adatainak” megismerése céljából, a szüleiről, a testvéreiről, az iskoláiról, továbbá arról érdeklődik, hogy mennyi ideje van úton. A testi vizsgálatok során a rendőrorvos megméri a külföldi magasságát, testsúlyát, megvizsgálja a testfelépítését, továbbá a szexuális érettségére, valamint az esetleges fejlődési zavarokra utaló jeleket. Az életkor meghatározás utolsó lépése a fogászati vizsgálat, amelynek során a rendőrorvos a külföldi fogazatának épségét, a fogak felületének állapotát illetve a bölcsességfogak meglétét szemrevételezi. A rendőrorvos a külföldi életkoráról a felsorolt vizsgálatok során összegyűjtött adatok alapján nyilatkozik.
A menedékjogról szóló 2007. évi LXXX. törvény 44. § (1) bekezdése értelmében, a kísérő nélküli kiskorú életkorának megállapítása céljából kezdeményezett orvos szakértői vizsgálatot csak a külföldi törvényes képviselője, vagy ügygondnokának hozzájárulásával lehet elvégezni. Az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésében biztosított, hátrányos megkülönböztetés tilalmához való alapjoggal összefüggő visszásságot okoz, ha a rendőrorvos, a Harmtv. vonatkozó rendelkezésének hiányában, a menedékjogot nem kérő kísérő nélküli kiskorúak életkorának meghatározása céljából kezdeményezett vizsgálatot törvényes képviselő, vagy az ügygondnok hozzájárulása nélkül végzi.  
Azokban az esetekben, amikor a rendőr orvosi vizsgálat eredménye szerint a személyazonosító iratokkal nem rendelkező, kísérő nélküli külföldi kiskorú, a rendőrség az illetékes gyámhivatalhoz, és a törvényes képviseletének ellátása céljából, ügygondnok kirendelését kéri. A vizsgálat a kísérő nélküli kiskorúak jogi képviseletét ellátó ügygondnok kirendelésével összefüggésben, alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észlelt.
A Harmtv. 43. § (2) bekezdésének a) és b) pontja alapján, az idegenrendészeti hatóság – a törvényben meghatározott kivétellel – idegenrendészeti kiutasítást rendel el azzal a harmadik országbeli állampolgárral szemben, aki jogellenesen lépte át Magyarország államhatárát, vagy azt megkísérelte; továbbá azzal szemben is, aki a Harmtv. által előírt tartózkodási feltételeket nem teljesíti. A vizsgált esetekben az illegális határátlépést elkövető kiskorúak a jogszerű magyarországi tartózkodás feltételeinek nem tettek eleget, ezért a Kirendeltség kiutasította őket az országból.
A Gyermekjogi Egyezmény 20. cikk értelmében, minden gyermek, aki ideiglenesen vagy véglegesen meg van fosztva családi környezetétől jogosult az állam különleges védelmére és segítségére. A részes államok hazai jogszabályainak megfelelően intézkednek helyettesítő védelem iránt az ilyen gyermek számára, ami történhet családnál, illetőleg szükség esetén, megfelelő gyermekintézményben való elhelyezés formájában. 
A vizsgálat a Názáret Szociális Szolgáltatóhoz, valamint a Rigó Alajos Gyermekotthonba szállított afgán állampolgár kísérő nélküli kiskorúak elhelyezése és ellátása kapcsán, alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tárt fel.
A rendőrség a vizsgálattal érintett 12 afgán kísérő nélküli kiskorú közül négyet azért volt kénytelen a Balassagyarmati Közösségi Szálláson elhelyezni, mert munkatársaik egyetlen olyan magyarországi gyermekotthont sem találtak, amely hajlandó lett volna befogadni őket. A költségvetésből finanszírozott ellátást nyújtó intézményeket a tevékenységük gyakorlása során szerzett negatív tapasztalataik azok ellátása alól nem mentesítik. Az Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdésében biztosított gyermeki jogokkal összefüggő visszásságot okoz, ha ideiglenes elhelyezésre kijelölt, szabad férőhellyel rendelkező gyermekotthon, a kísérő nélküli kiskorú befogadásától elzárkózik.
A vizsgálattal érintett 12 afgán állampolgár, kísérő nélküli kiskorú Szerbia irányából lépte át a magyar államhatárt, ezért a rendőrség az Európai Közösség és a Szerb Köztársaság között a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező személyek visszafogadásáról szóló megállapodásra hivatkozva, a visszafogadásukat már az elfogásukat követő napon kezdeményezte. Miután a szerb hatóságok válaszának megérkezése előtt mindannyian ismeretlen helyre távoztak, a kitoloncolásukra nem került sor.
A kiutasítás nem rendelhető el és nem hajtható végre olyan ország területére, amely az érintett tekintetében nem minősül biztonságos származási, vagy biztonságos harmadik országnak. Így különösen, ahol a harmadik országbeli állampolgár faji, vallási, nemzeti hovatartozása, egy meghatározott társadalmi csoporthoz tartozása vagy politikai véleménye miatt üldöztetés veszélyének lenne kitéve, továbbá olyan állam területére vagy olyan terület határára sem, ahol nyomós oknál fogva tartani lehet attól, hogy a visszairányított, illetve a kiutasított harmadik országbeli állampolgár az Alaptörvény XIV. cikk (2) bekezdésében meghatározott magatartásnak lenne kitéve (non-refoulement). 
A kísérő nélküli kiskorúak esetében, a refoulement tilalmán túlmenően alkalmazandó, speciális szabály, hogy őket csak akkor lehet Magyarországról kiutasítani, illetve kitoloncolni, ha a származási államukban vagy más befogadó államban a család egyesítése, illetve az állami vagy egyéb intézményi gondoskodás megfelelően biztosított. 
A vizsgálat adatai szerint a rendőrség a kísérő nélküli kiskorúak kitoloncolását megelőzően a menekültügyi hatóságnak non-refoulement követelményével kapcsolatos véleményét minden esetben beszerzi. A vizsgálat ebben a tekintetben, alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tárt fel.
A vizsgálat idején hatályos hazai jogszabályok azonban semmiféle előírást sem tartalmaztak arra vonatkozóan, hogy a kísérő nélküli kiskorú kiutasítását, illetve kitoloncolását végző idegenrendészeti hatóság miként köteles meggyőződni arról, hogy a gyermek a fogadó államban valóban egy családtagjához, kinevezett gondviselőhöz, vagy megfelelő befogadó létesítménybe kerül majd, ami veszélyezteti az Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdésében biztosított gyermeki jogok érvényesülését.
A vizsgálat során meghallgatott rendőrtisztek beszámolója szerint nem ritka, hogy a rendőrség a szomszédos Szerbia hatóságainak átadott a kísérő nélküli kiskorút néhány nappal, vagy héttel később, illegális határátlépőként ismét elfogja és előállítja. A vizsgálatot végző munkatársaim olyan gyermekotthoni nevelővel is beszéltek, akinek a visszatérő kísérő nélküli kiskorúak közül többen is azt állították, hogy a családjuk által az ő nyugatra utaztatásukért fizetett összeg fejében, az embercsempész vállalta, hogy kudarc esetén, három alkalommal fogja őket a zöldhatáron átjuttatni. Az információt a Rigó Alajos Gyermekotthon azon beszámolója is megerősíti, mely szerint már ők is találkoztak olyan kísérő nélküli kiskorúval, aki három alkalommal, hosszabb-rövidebb időt töltött az intézményben.
A Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság 2012. augusztus 24-én 4 külföldi állampolgárt igazoltatott, akik Horvátország irányába, tiltott határátlépés útján akarták Magyarország terültét elhagyni. Az intézkedő rendőrök megállapították, hogy a 4 külföldi közül 3 az a kísérő nélküli afgán állampolgár, akik 2012. augusztus 21-én, Szerbia felöl, illegálisan érkezett Magyarországra, és 2012. augusztus 23-án, a Baranya Megyei Gyermekvédelmi Központból bejelentés nélkül, ismeretlen helyre távozott. A rendőrök a 3 afgán kísérő nélküli kiskorút az előállításukat követően visszaszállították a Gyermekvédelmi Központba. A gyermekeket kísérő felnőtt korú személy ellen embercsempészés gyanúja miatt, büntetőeljárás indult.26
A vizsgálat egyetlen ügyiratban sem talált adatokat arról, hogy a kísérő nélküli kiskorúakkal kapcsolatba kerülő hatóságok bármiféle áldozatsegítő intézkedést kezdeményeztek, vagy az áldozatsegítésért felelős hatóságot bármelyik ügyről értesítették volna.
A bűncselekmények áldozatainak segítéséről és az állami kárenyhítésről szóló 2005. évi CXXXV. törvény (a továbbiakban: Ást.) 1. § (1) bekezdése szerint áldozat a Magyarország területén elkövetett bűncselekmény […] sértettje, valamint az a természetes személy, aki a Magyarország területén elkövetett bűncselekmény […] közvetlen következményeként sérelmet, így különösen testi vagy lelki sérülést, érzelmi megrázkódtatást, illetve vagyoni kárt szenvedett el, ha magyar állampolgár, az Európai Unió bármely tagállamának állampolgára, az Európai Unión kívüli államnak az Európai Unióban jogszerűen tartózkodó állampolgára, Magyarország területén jogszerűen tartózkodó hontalan személy, emberkereskedelem áldozataként azonosított személy, valamint az állampolgársága szerinti államnak Magyarországgal kötött nemzetközi megállapodása vagy viszonosság alapján erre jogosult.
Az Ást. idézett rendelkezései alapján, valamely személy áldozatként való azonosításának egyik feltétele, hogy az elszenvedett sérelmet Magyarország területén elkövetett bűncselekmény okozza, a másik a sértett állampolgársága, külföldi esetén a tartózkodásának jogcíme, illetve a származási államával fennálló viszonosság kérdése.
Bár az illegális határátlépést elkövető, kísérő nélküli kiskorúak az idegenrendészeti meghallgatásuk során kivétel nélkül azt állították, hogy embercsempészek közreműködésével érkeztek Magyarországra, ezek kapcsán sem embercsempészet, sem emberkereskedelem, sem más bűncselekmény miatt nem indult büntetőeljárás. Az elhangzott nyilatkozatok alapján viszont nyilvánvaló, hogy a gyermekek kiszolgáltatott helyzete, illetve az abból eredő sérelmeik bűncselekményekkel összefüggésbe hozhatóak, vagyis bűncselekmények áldozatai ők is. Büntetőeljárás hiányában, esetükben az Ást. szabályait azonban nem lehetett alkalmazni.
Az a tény, hogy a hatályos szabályozás az idegenrendészeti hatóságokat nem kötelezi arra, hogy az embercsempészet áldozataként sérelmet szenvedett kísérő nélküli kiskorúak ügyeiről az áldozatsegítésért felelős hatóságot értesítsék, továbbá, hogy az Ást. rendelkezéseit ezekre, a családi környezetüktől megfosztott, külföldi gyermekekre nem kell alkalmazni, veszélyezteti az Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdésében biztosított gyermeki jogok érvényesülését.

Intézkedéseim
Az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján felkérem az országos rendőrfőkapitányt, intézkedjen annak érdekében, hogy a rendőrség 
-	az idegenrendészeti eljárásban közvetlenül, vagy képviselőjük útján azokat a cselekvőképtelen, kísérő nélküli kiskorúakat is meghallgassa, akik a 14. életévüket betöltött, gyermekkorú hozzátartozójuk társaságában tartózkodnak Magyarországon;
-	vizsgálja meg, miként lehetne megelőzni, hogy az illegális határátlépést elkövető kísérő nélküli kiskorúak számára elhelyezést, illetve ellátást nyújtó gyermekotthonok lakói, illetve dolgozói bűncselekmények áldozatává váljanak.
Az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján felkérem az emberi erőforrások miniszterét, intézkedjen annak érdekében, hogy az ideiglenes elhelyezésre kijelölt, szabad férőhellyel rendelkező gyermekotthonok az idegenrendészeti eljárás alatt álló, kísérő nélküli kiskorúakat befogadják. 
Az Ajbt. 37. § alapján javaslom, hogy a közigazgatási és igazságügyi miniszter kezdeményezze a bűncselekmények áldozatainak segítéséről és az állami kárenyhítésről szóló 2005. évi CXXXV. törvény olyan módosítását, hogy annak hatálya az embercsempészek közreműködésével, illegális határátlépést elkövető kísérő nélküli kiskorúakra is kiterjedjen, vagy a személyre szabott támogatásukról más módon gondoskodjon.
Az Ajbt. 37. § alapján javaslom, hogy a belügyminiszter kezdeményezze a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény kiegészítését annak érdekében, hogy
-	az idegenrendészeti eljárásban, a menedékjogot nem kérő kísérő nélküli kiskorúak életkorának meghatározása céljából kezdeményezett orvos szakértői vizsgálatot csak a törvényes képviselő, illetve az ügygondnok hozzájárulása esetén lehessen elvégezni; 
-	a kísérő nélküli kiskorú kiutasítását, illetve kitoloncolását végző idegenrendészeti hatóság köteles legyen meggyőződni arról, hogy a gyermek a fogadó államban valóban egy családtagjához, kinevezett gondviselőhöz, vagy megfelelő befogadó létesítménybe kerül majd.

Budapest, 2013. február

Prof. Dr. Szabó Máté sk.
Melléklet: Lábjegyzet
1 Lásd a Petőfi Népe 2012. február 10-i számának 4. oldalán megjelent újsághírt. 
2 Az alapvető jogok biztosának a Károlyi István Gyermekközpont részeként működő, Kísérő Nélküli Kiskorúak Otthonának helyszíni vizsgálatáról lásd az AJB 733/2012. számú jelentést. 
3 A Csongrád, illetve a Baranya megyei határszakaszon elfogott személyek átadásának helyszíne.
4 A Bács-Kiskun megyei határszakaszon elfogott személyek átadásának helyszíne
5 Lásd a Magyar Köztársaság Kormánya és a Szerb Köztársaság Kormánya között az Európai Közösség és a Szerb Köztársaság között a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező személyek visszafogadásáról szóló, 2007. szeptember 18-án, Brüsszelben aláírt Megállapodás végrehajtásáról szóló, 2009. december 19-én, Röszkén aláírt Jegyzőkönyv kihirdetéséről szóló 53/2012. (III. 11.) Korm. rendeletet.
6 Lásd a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény 45. § (5) bekezdését.
7 A rendőrség szolgálati szabályzatáról szóló 30/2011. (IX. 22.) BM rendelet 31. § (1) bekezdése értelmében, az előállító helységben – a harmadik országbeli állampolgárok által gyakorolt szülői felügyeleti jog alatt álló és vele együtt előállított eltartott gyermekkorú személy kivételével – gyermekkorú személy nem helyezhető el.
8 Lásd a rendőrség szolgálati szabályzatáról szóló 30/2011. (IX. 22.) BM rendelet 31. § (11) bekezdését.
9 Lásd a 9/1990. (IV. 25) AB határozatot.
10 Lásd a 61/1992. (XI. 20.) AB határozatot.
11 Lásd a I-20/6200/2012. és a I-/6201/2012. számú ügyiratokat. 
12 Lásd a Polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 12/B. § (1) bekezdését.
13 Lásd a Polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 12/A. § (1) és (2) bekezdését.
14 Lásd a Polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 219. § (2) bekezdését.
15 Lásd a Polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 12. §-át
16 Lásd a Harmtv. 67. (5) bekezdését. 
17 Lásd Harmtv. végrehajtásáról szóló, 114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet 146. § (2) bekezdését.
18 A Gyvtv. 72. § (3) bekezdése alapján, a gyermeknek a gondozási helyre viteléről a beutaló szerv gondoskodik. 
19 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2007:334:0046:0064:HU:PDF Az Európai Közösség és a Szerb Köztársaság között a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező személyek visszafogadásáról szóló megállapodás.
20 Lásd a Harmtv.45/B. § (2) bekezdését.
21 Lásd a Harmtv. 45. § (5) bekezdését.
22 Lásd a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal főigazgatójának a 2012. november 10-én kelt, 106-TI-20508/17/2012. számú levelét. 
23 http://helsinki.hu/wp-content/uploads/Serbia_as_a_safe_third_country_A_wrong_presumption_HHC.pdf
24 Lásd: UN High Commissioner for Refugees, Serbia as a country of asylum. Observations on the situation of asylum-seekers and beneficiaries of international protection in Serbia, August 2012. Elérhető: http://www.unhcr.org/refworld/docid/50471f7e2.html
25 Lásd az Alkotmánybíróság 56/1991. (XI. 18.) AB határozatát.
26 Lásd az Országos Rendőrfőkapitány 2012. november 7-én kelt, 33973-6/2012. ált. számú levelét.