Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-1619/2011. számú ügyben

Előadó: dr. Dezső Adrienn
Az eljárás megindítása
A Magyar Országos Közjegyzői Kamara elnöke (továbbiakban: MOKK elnöke) beadvánnyal fordult hozzám. Panaszában a végrehajtást kérő jogi képviseletét ellátó ügyvédet, szabadalmi ügyvivőt, jogtanácsost (továbbiakban: ügyvédet) megillető díjak mértékének kivizsgálását kérte.
A beadvány alapján felmerült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, és az ebből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog sérelme, illetve bekövetkezte közvetlen veszélyének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. 
Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében az Obtv. 18. § (2)-(4) bekezdése alapján, a beadványban felmerülő problémákkal kapcsolatban tájékoztatást kértem a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztériumtól, a Magyar Bankszövetségtől, a K&H Bank Zrt-től, az MKB Bank Zrt-től, az OTP Bank Nyrt-től és a Raiffeisen Bank Zrt-től.

Érintett alkotmányos jogok és alapelvek 
–	 a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2 § (1) „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”)
–	a jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2 § (1) „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”)

Alkalmazott jogszabályok 
–	a hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (továbbiakban: Hpt.) 
–	a bírósági végrehajtási eljárásban közreműködő jogi képviselő díjazásáról szóló 12/1994. (IX. 18.) IM rendelet (továbbiakban: rendelet) 

A megállapított tényállás
A MOKK elnöke az ügyvédet megillető díjak mértékének kivizsgálását azért kérte, mert a rendelet az eljáró ügyvéd munkadíjának csak az alsó határát állapítja meg, felső határt azonban nem szab. [A 3. § (1) bekezdése értelmében a végrehajtás elrendelése (a végrehajtható okirat kiállítása) iránti kérelem munkadíja a végrehajtási ügyérték 1%-a, de legalább 4000 Ft. ] A Kamara elnöke sérelmesnek tartja, hogy a jogi képviselő díja (a költségátalány is) a végrehajtási kérelem elkészítéséért jár, függetlenül attól, hogy a kérelem alapján elrendelésre kerül-e a végrehajtás. Ugyanakkor a közjegyző díja a végrehajtás elrendeléséért, vagyis hatósági jogalkalmazó tevékenységért jár, ami mindenképpen joghatást von maga után, azonban költségátalány nem illeti meg a közjegyzőt. A több tényezőből álló jogtanácsosi díj magasabb, mint a közjegyzői díj, ugyanakkor álláspontja szerint a magasabb jogtanácsosi díj kevesebb felelősséggel jár. Megítélése szerint az, hogy a végrehajtás elrendeléséhez kapcsolódó két jogalkalmazó tevékenységért járó díjazás eltérően, és a kevesebb munkával járó tevékenységet végzőre előnyösebben kerül megállapításra, rendkívül hátrányos az adósra nézve. Véleménye szerint a jelenlegi jogszabály egy újabb jogcímet szolgáltat a pénzintézeteknek, hogy az adóstól minél nagyobb összeget követelhessenek. Felhívta a figyelmet arra is, hogy a pénzintézetek a jogtanácsosi díjat adósonként (minden adóstársat külön-külön számolva) követelik, ugyanakkor az a kérelem elkészítéséért jár. Álláspontja szerint az is visszatetsző pénzintézeti gyakorlat, hogy a bankok követeléseiket először megpróbálják saját faktorcégeikkel behajtani, majd sikertelenség esetén díját, mely a bruttó ügyérték 10-12%-a is lehet, végrehajtási eljárásban próbálják érvényesíteni. 
Annak igazolására, hogy az ügyvédek által felszámított díjak kiugróan magasak lehetnek, a Kamara elnöke több végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelmet (természetesen az adós és a végrehajtást kérő nevének elfedésével) csatolt. A Kamara elnöke kérte, hogy amennyiben az ombudsmani vizsgálat során alkotmányos visszásságot állapítok meg, kezdeményezzem a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztériumnál a rendelet módosítását.

A vizsgálat megállapításai
A hatáskör tekintetében
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság (29. § (1) bekezdés), illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
A lakáscélú állami támogatások, illetve a kamattámogatások nyújtása, a jogalkotó döntése alapján állami feladat. A jogalkotó e feladat végrehajtásával kapcsolatos feladatok lebonyolítását a piaci alapon működő hitelintézetekre delegálta. Az ombudsmanok hivataluk fennállása óta folytatott töretlen és egyöntetű gyakorlata szerint a lakáscélú állami támogatások, a kamattámogatások lebonyolításával összefüggésben közszolgáltatást végző szervnek tekintik a pénzügyi intézményeket. A hatásköröm az említettek miatt korlátozott, csak a magánszemélyekkel kötött, állami támogatású hitelszerződésekkel kapcsolatosan eljáró ügyvédek díjának vizsgálatára van lehetőségem. Tekintettel arra, hogy a MOKK elnöke által csatolt végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelmekből nem állapítható meg, hogy azokat milyen hitelszerződésből fennálló tartozás miatt nyújtották be, a vizsgálatomat nem az egyedi ügyekre, hanem az államilag támogatott hitelek végrehajtása során felmerülő ügyvédi munkadíjak vizsgálatára folytattam le, azzal, hogy a jelentés megállapításai az egyéb hitelszerződések esetén is figyelembe vehetők.

Az ügy érdeme tekintetében
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. [Vö. 9/1992. (I. 30.) AB határozat.]
A tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. [Vö. 6/1998 (III.11) AB határozat, 14/2004. (V.7.) AB határozat]
Álláspontom szerint a jogállamiság és az abból fakadó tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
A rendelet 1. § (1) bekezdése szerint a bírósági végrehajtási eljárásban a végrehajtást kérő jogi képviseletet ellátó ügyvédet megillető díjat a végrehajtást kérő és az ügyvéd az ügyvédi megbízási szerződésben (a továbbiakban: díjmegállapodás), vagy díjmegállapodás érvényesítése hiányában – munkadíjként, költségátalányként és készkiadásként a rendelet határozza meg. A Rendelet 2. § (1) bekezdés értelmében, ha a végrehajtást kérő az ügyvéd díjaként a díjmegállapodásban foglalt összeget kívánja az adósra áthárítani, az adóst terhelő ügyvédi díj összege a díjmegállapodásban foglalt összeg. A bíróság – 2010. június 01. napjától a közjegyző – az ügyvédi díj összegét indokolt esetben mérsékelheti, ha az nem áll arányban a végrehajtási kérelemben foglalt, illetőleg a végrehajtható okiratban feltüntetett főkövetelést, járulékot és költséget magában foglaló együttes összeggel, vagyis a végrehajtási ügyértékkel.
Díjmegállapodás érvényesítése hiányában, vagy ha a végrehajtást kérő ezt kéri, az adóst terhelő ügyvédi díjként a rendelet szerinti munkadíjat, költségátalányt, készkiadást kell megállapítani. Ha a végrehajtás pénzfizetésre irányul, a munkadíjat és a költségátalányt a végrehajtási ügyérték alapulvételével kell megállapítani. Díjmegállapodás hiányában a végrehajtás elrendelése (a végrehajtható okirat kiállítása) iránti kérelem munkadíja a végrehajtási ügyérték 1%-a, de legalább 4000 Ft. Ha a végrehajtás meghatározott cselekményre irányul, a végrehajtás elrendelése iránti kérelem munkadíja: 8000 Ft. A végrehajtás foganatosítása során egy adott végrehajtási cselekménynél való közreműködés munkadíja a végrehajtási ügyérték 1%-a, de legalább 4000 Ft. Ha az ügyvéd a végrehajtás foganatosítása során több végrehajtási cselekménynél működött közre, a munkadíj valamennyi közreműködésért együttesen a végrehajtási ügyérték 3%-át nem haladhatja meg. Ha a végrehajtás meghatározott cselekményre irányul, a végrehajtás foganatosítása során egy adott végrehajtási cselekménynél való közreműködés munkadíja: 8000 Ft. A végrehajtási eljárás során bármely jogorvoslat benyújtásáért járó munkadíj: 4000 Ft. A jogorvoslat alapján lefolytatott eljárásban való közreműködésért járó munkadíj: 4000 Ft. Az ügyvédet költségátalányként megilleti a munkadíj 30%-a, de legalább 1500 Ft. Az ügyvédet megilleti ezen kívül az az összeg, amely az eljárásában felmerült készkiadásainak – a postai, távbeszélő, utazási, szállás-, leírási, másolási és más hasonló költségeknek – a fedezésére szolgál. Díjmegállapodás érvényesítése esetében az ügyvéd díját a végrehajtást elrendelő bíróság a végrehajtható okiratban állapítja meg. A bíróság a végrehajtási kérelem elkészítéséért díjat csak akkor állapít meg, ha azt a díjmegállapodás külön meghatározza, egyébként a díjmegállapodásban foglalt díj a végrehajtási eljárás foganatosítása során elvégzett jogi képviseleti tevékenységért jár. A végrehajtást kérő és az adós az ügyvédi díj megállapítására vonatkozó határozat (intézkedés) ellen a Vht. szerint élhet jogorvoslattal.
A közigazgatási és igazságügyi miniszter válaszlevelében tájékoztatott, hogy a tárca 2011. év elején egyeztetést tartott melyen Legfelsőbb Bíróság, az Országos Igazságszolgáltatási Tanács Hivatala, a Magyar Bankszövetség, valamint a Magyar Országos Közjegyzői Kamara képviselői vettek részt. Az egyeztetések során felmerült az is, hogy indokolt mérlegelni egy olyan megoldás kidolgozását, hogy az adósok terhei csökkenjenek, ugyanakkor a végrehajtást kérők is gazdaságilag racionális döntést hozzanak, és szükségtelenül ne indítsanak végrehajtási eljárást minden adós ellen, a több félnél folyó eljárásokban pedig az abból fakadó többletkiadások is kompenzálva legyenek. A jogalkotó kompetenciájába tartozik, hogy a díjak tekintetében a kereteket a szabályozási elv mentén határozza meg. A tárca ennek érdekében további egyeztetések folytat. 
A Magyar Bankszövetség főtitkára válaszában kifejtette, hogy megítélése szerint a kormányzati adósmentő csomag kapcsán valamennyi hitelezéshez, végrehajtáshoz kapcsolódó díj-jogszabályt felül kellene vizsgálni. A közjegyzői-, végrehajtói-, jogtanácsosi-, ügyvédi-, és még a földhivatali hiteles tulajdoni lap másolat díja is ide tartozna, mert az egyes díjtételek között jelentős aránytalanságok vannak. Megítélése szerint is indokolt lehet a rendelet szabályozásának, a jogalkalmazási tapasztalatoknak az áttekintése. 
A rendelet alkalmazásával kapcsolatban a szövetség megkereste a tagszervezeteit, a beérkezett válaszok alapján az állapítható meg, hogy a bankok többsége a rendelet szerinti díjtételt alkalmazza. Van olyan bank, amely tudatos önkorlátozással a jogtanácsosok eljárása esetén egységesen, a végrehajtási ügyértéktől függetlenül 15 ezer Ft átalánydíjat számít fel, ami a töredéke a rendelt által lehetővé tett összegnek. 
A bankszövetség véleménye szerint nem helytálló a közjegyzői kamara azon felvetése, hogy a jogszabály nem szab felső határt a díjfizetésnek. A jogszabály szerint, ha több végrehajtási cselekménynél működik közre a jogi képviselő, úgy a munkadíja valamennyi közreműködésért együttesen a végrehajtási ügyérték 3%-át nem haladhatja meg. A bankszövetség tájékoztatása szerint a gyakorlatban nem jellemző, hagy a végrehajtást kérő jogi képviselője több végrehajtási cselekménynél működjön közre, s így az ügyérték 3%-át elérő munkadíj sem jellemző. Az azonban kétségtelen, hogy összegszerűen megállapított felső határ nem szerepel a rendeletben. Ez utóbbi elmaradása összhangban áll a bírósági eljárásban megállapítható ügyvédi költségekről szóló 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelettel, ugyanis az sem rögzít felső korlátot a megállapítható ügyvédi munkadíjak tekintetében. A szövetség álláspontja szerint mindkét jogszabály tekintetében érvényes tény, hogy egyrészről az ügyvédi munkadíj nem valamely hatóság részére fizetendő eljárási díj (általában ezeknek szokott lenni felső határa), valamint hogy mindkét esetben a díjat a bíróság állapítja meg. 
A válaszlevében a szövetség kifejtette azt is, a tagbankok nyilatkozataik szerint nem érvényesítik a végrehajtás során a faktorcégekkel a behajtás költségeit.
A bankszövetség nem ért egyet a közjegyzői kamara azon állításával sem, mely szerint a jogi képviselő részére a díj a végrehajtás elrendelése iránti kérelem elkészítésével jár, függetlenül attól, hogy a végrehajtás elrendelésre került-e vagy sem. Megítélésük szerint a Rendelet 10. § (1) bekezdése értelmében a sikertelen végrehajtási kérelem elkészítéséért nem jár díj, mert a díjat a bíróság a végrehajtható okiratban állapítja meg, így ha nincs végrehajtható okirat, munkadíjat sem állapíthat meg, mert eredménytelen kérelem következtében nem kerül sor végrehajtható okirat kiállítására.
A válaszlevél szerint egyes bankok a lakossági követelések tekintetében sokszor a végrehajtási záradék és a végrehajtási lap kibocsátása iránti kérelmek esetében nem érvényesítenek munkadíjat egyik adós esetében sem. Az ügyvédi munkadíjat a bankok általában nem adósonként kérik, hanem követelésenként, igaz mindegyik végrehajtási záradék tartalmazza, mint a követelés része, ez azonban nem jelenti azt, hogy ezt adósonként követelik, hiszen a záradékon feltüntetett követeléssel valamennyi adós tartozik egyetemlegesen. Több pénzintézet tájékoztatta a bankszövetséget, hogy az alacsony megtérülés miatt inkább elvi kérdés az ügyvédi munkadíj, mert tényleges megfizetésére túlnyomórészt nem kerül sor. 
A bankszövetség jelezte, hogy a bankok gyakorlata meglehetősen szerteágazó, előfordulnak nagyon ügyfélbarát költség-megállapítások azonban nem ez az általános, a bankok általában a rendelet díjszabását alkalmazzák. A díj vonatkozású jogszabályokban a megszabott különféle díjak, költségek mértéke összességében a végrehajtási eljárás egészét tekintve az adósokra nézve valóban túlzottan megterhelő lehet. Egységes szabályozás hiányában a végrehajtási eljárás szereplői között eltérő a díj-szabás alkalmazása is. 
A K&H Bank Zrt. válaszlevében hasonlóakról tájékoztatott, mint a Bankszövetség. Külön felhívta figyelmet a Hpt. 210/A. § (5)-(6) bekezdésére. Az említett rendelkezések szerint „a szerződés felmondását követő kilencvenedik napot követően a pénzügyi intézmény a fogyasztó nem teljesítése miatt késedelmi kamatot, költséget, díjat vagy jutalékot nem számíthat fel a felmondás napját megelőző napon érvényes ügyleti kamatot és kezelési költséget meghaladó összegben”.
Az MKB Bank Zrt. válaszában külön kiemelte, hogy a közjegyzői hatáskörbe tartozó Vht. 23/C. § alapján elrendelt végrehajtások során a végrehajtási ügyértéktől függetlenül adósonként 15 ezer Ft jogtanácsosi munkadíj megállapítását kéri. A bank ezen gyakorlatát már évekkel ezelőtt bevezette, még azt megelőzően, hogy a végrehajtás elrendelése a közjegyzők hatáskörébe került volna. A követeléseinek végrehajtási eljárás keretében történő behajtását főszabály szerint alkalmazott jogtanácsosok útján látja el.
Az OTP Bank Nyrt. válaszlevelében tájékoztatott, hogy a behajtás teljes fázisára az ügyértéktől függetlenül tételes díjakat tartalmazó díjmegállapítással rendelkezik. A díjmegállapodás struktúrája miatt a bank a behajtást egységes folyamatként kezeli, valamennyi fázisát ugyanaz a megbízott cég végzi, általában ismeretlen a MOKK elnöke által felvetett gyakorlat, amely szerint a faktoring cég sikertelen eljárásának költségeit utóbb a megbízó a végrehajtási eljárásban kívánja érvényesíteni. A hitelintézet levelében felhívta a figyelmet arra, hogy a közjegyző a végrehajtási záradékolás során a végrehajtást kérőtől minden körülmények között megkapja a díját, mivel a záradékolás feltétele a díj megfizetése. Az ügyvédi munkadíj viszont csak akkor térül, ha eredményes volt a végrehajtás, erre azonban a tapasztalatok szerint szinte soha nem kerül sor. 
A Raiffesien Bank Zrt. a jelentés kiadásáig nem válaszolt a megkeresésemre.
Álláspontom szerint az ügyvédi díj a rendeletet figyelembe véve csak kibocsátott végrehajtási záradék esetén illeti meg az eljáró ügyvédet. Abban az esetben, ha a közjegyző a záradékot – bármilyen okból – nem bocsátja ki, nem illeti meg a munkadíj a jogi képviselőt. A hatályos jogszabály valóban nem tartalmazza konkrétan az ügyvédi munkadíj összegének felső határát, egyedüli korlátozás, hogy a munkadíj valamennyi közreműködésért együttesen a végrehajtási ügyérték 3%-át nem haladhatja meg. Szeretném felhívni a figyelmet, hogy a rendeletben rögzített munkadíjat csak sikeres végrehajtás esetén kapja meg az ügyvéd, abban az esetben, ha a Vht. szerint behajthatatlan a követelés – hiába tartalmazza a kibocsátott végrehajtási záradék a munkadíjat – nem jut hozzá a jogi képviselő.
A rendelet szerint a végrehajtást kérő jogosult eldönteni, hogy díjmegállapodás szerinti díjat vagy a rendelet díjszabását kéri felszámítatni. A rendelet díjszabása szerint egy 10 millió Ft összegű tartozás a következőképpen alakul két adós esetén: 
– Adós elleni végrehajtási záradék kibocsátásának díja 100 ezer Ft munkadíj.
– Abban az esetben, ha a jogi képviselő végrehajtási cselekménynél segédkezik, szintén megilleti az ügyérték 1%-ának megfelelő munkadíj, így tegyük fel, hogy az ügyvéd egy eljárási cselekménynél segédkezik (természetesen többnél is lehetséges, de a tapasztalatok szerint nem jellemző), tehát ez ismét 100 ezer Ft munkadíjat jelent a rendelet szerint.
– Ehhez a 200 ezer Ft-hoz hozzá kell adni a 30%-os költségátalányt, ami ebben az esetben 60 ezer Ft.
– Tekintettel arra, hogy a rendelet lehetővé teszi, mindkét adós ellen benyújtott záradékolási kérelemhez fel lehet számítani a díjat. Adósonként tehát 260 ezer Ft a díj összege, összesen pedig 520 ezer Ft, melyhez hozzáadódik az általános forgalmi adó mértéke, így 650 ezer Ft a díj, készkiadások nélkül.
Fontos kiemelni, hogy ez az összeg kevesebb és több is lehet, attól függően, hogy az ügyvéd mennyi eljárási cselekményen vesz részt. Abban az esetben, ha a díjat díjmegállapodás határozza meg, a díj mértéke meglehetősen széles skálán mozoghat, a rendelet ugyanis semmilyen rendelkezést nem tartalmaz a megállapodásra illetve a munkadíj mértékre vonatkozóan. A MOKK elnöke által becsatolt egyik végrehajtási záradék az ügyvéd díját a mellékelten csatolt díjmegállapodás szerint kérte megállapítani. A megállapodás szerint „a Megbízó a kezelésébe adott követelés után a behajtásra adás időpontjában fennálló lakáshitel követelés összege alapján 10% + ÁFA összegű megbízási díjat köteles a Megbízottnak fizetni. A Megbízott díját az ügyféllel szemben érvényesítik a felek”. Ilyen megállapodás esetén a fenti példánál maradva a követelés behajtásáért 1250 ezer Ft munkadíj illeti meg a jogi képviselőt. 
Szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy ezen díjon kívül az adósnak meg kell fizetni a közjegyző munkadíját, az önálló bírósági végrehajtó díját is, és számos egyéb díjat is, így az egyes tételek összességében jelentős költséget eredményeznek, amelyek már egy átlagos összegű hitel esetén is milliós tételt jelenthetnek.

Összegzés
Álláspontom szerint különbséget kell tenni a magánszeméllyel kötött hitelszerződések és a vállalati hitelek, illetve ezen hitelek zálogkötelezettjei, kezesei, adóstársai között. A magánszemélyekkel kötött hitelszerződések tekintetében, különösen az államilag támogatott hitelek esetén kiemelten kell érvényesülnie a költséghatékonyságnak. Az olyan hiteleknél, ahol az állam bármilyen formában támogatást nyújtott, a cél az, hogy a hitelezéssel felmerülő pénzintézeti költségeket csökkentsék, ezért véleményem szerint ezt a szándékot a végrehajtás során is figyelembe kell venni. A díj felső határának nominális összegben történő rögzítése a magánszemélyekkel kötött szerződések esetén álláspontom szerint mindenképpen indokolt. A magas díj – melyhez hozzá kell számítani számos fent említett egyéb díjat és költséget is – miatt még a fizetési hajlandósággal rendelkező adós sem biztos, hogy a teljes tartozást meg tudja fizetni, sőt inkább érdekelt lesz a vagyon elvonásában, mintsem hogy a fennálló tartozását a végrehajtási költséggel jelentősen megnövelten megfizesse. 
Azzal, hogy a végrehajtási eljárás során eljáró ügyvéd díjának összege a rendelet díjszámításait alkalmazva bizonyos esetekben az ügy értékéhez viszonyítva aránytalanul magas lehet, valamint a végrehajtást kérő és a végrehajtásban közreműködő jogi képviselő díjról szóló megállapodása még a rendeletben rögzítettől is magasabb díjat állapíthat meg, önmagában alkalmas arra, hogy a jogbiztonság és az annak részét képező tisztességes eljárás alkotmányos követelményével összefüggésben visszásságot okozzon.

Intézkedésem
A jelentésemben feltárt, alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása, jövőbeni megelőzése érdekében, az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, módosítsa a bírósági végrehajtási eljárásban közreműködő jogi képviselő díjazásáról szóló 12/1994 (IX. 08) IM rendeletet olyan módon, hogy az új szabályozás csökkentse a lakossági hitelszerződések adósai által a végrehajtási eljárás során közreműködő jogi képviselőnek fizetendő munkadíj mértékét. 

Budapest, 2011. szeptember 15.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.