Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5303/2008. számú ügyben

Előadó: dr. Kristó Annamária
Az eljárás megindulása
Fővárosi Szent István és Szent László Kórház és Rendelőintézetben működő Fresenius Dialízis Centrum dolgozói fordultak hozzám, mert a 2008. október 1-től hatályba lépett intézményi szabályozás a kórház területére behajtani és parkolni szándékozó egészségügyi dolgozók között oly módon tesz különbséget, hogy a kórház alkalmazásában álló egészségügyi dolgozók négy ezer forintos éves díjért, míg nem a kórház alkalmazásában álló egészségügyi dolgozók évi húsz ezer forintért hajthatnak be és parkolhatnak az intézmény területén.
A beadványban előadottakkal kapcsolatosan felmerült a diszkrimináció tilalmával összefüggésben a sérelem közvetlen veszélyének gyanúja, ezért az ügyben vizsgálatot indítottam. A tényállás tisztázása érdekében a Fővárosi Önkormányzat Egyesített Szent István és Szent László Kórház és Rendelőintézet főigazgatójától bekértem a fenntartó által jóváhagyott, a kórház területére történő behajtásra, illetve parkolásra vonatkozó szabályozást, továbbá kértem arra is, hogy az üggyel kapcsolatos érdemi állásfoglalásáról nyilatkozzon. 

Érintett alkotmányos jog
– A hátrányos megkülönböztetés tilalma: „A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.” (Alkotmány 70/A. § (1) bekezdés

Az ügy jogszabályi háttere
– A térítési díj ellenében igénybe vehető egyes egészségügyi szolgáltatások térítési díjáról szóló 284/1997. (XII. 23.) Korm. rendelet
– A gyógyintézetek működési rendjéről, illetve szakmai vezető testületéről szóló 43/2003. (VII. 29.) ESzCsM rendelet

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai
I. Hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Tekintettel arra, hogy az ügyben sérelmezett intézmény egészségügyi közszolgáltatást végez, és e tevékenységének meghatározott körét panaszosok közreműködésével látja el, ezért eljárásának vizsgálata ombudsmani hatáskörbe tartozik.

II. Az ügy alapjogi összefüggései tekintetében:
A Feresenius Dialízis Centrum, mint egészségügyi közszolgáltatást végző gazdasági társaság 1995 óta bérli a Fővárosi Önkormányzat Egyesített Szent István és Szent László Kórház és Rendelőintézet „C” épületének második emeletét, ahol két műszakban – reggel hattól eset tízig – végzik a művese kezelésre szoruló betegek ellátását. 1995-ben, a (szolgáltatási és/vagy bérleti) szerződéskötéskor külön nem tértek ki a Dialízis Centrumban dolgozóknak az intézmény területére történő behajtási, és parkolási jogosultságára. 
A Fővárosi Önkormányzat Egyesített Szent István és Szent László Kórház-Rendelőintézet főigazgatója 2008. október 1-i hatállyal új Egységesített Behajtási és Parkolási Szabályzatot adott ki az érintett egészségügyi intézmény egész területére, amelyet maga hagyott jóvá.
A főigazgató megkeresésemnek eleget téve megküldte a szabályzatot, a Dialízis Centrum dolgozóit érintő intézkedését pedig azzal indokolta, hogy mivel a Feresenius Dialízis Centrum Kft. dolgozói nem a kórház alkalmazottai, ezért magasabb díjfizetésre kötelezettek, mint a kórház alkalmazásában álló munkavállalók.
A diszkrimináció tilalmával kapcsolatosan az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az Alkotmány 70/A. §-ában foglalt rendelkezést a jogegyenlőség általános elvét megfogalmazó alkotmányi követelményként értelmezte. Kifejtette, hogy az Alkotmány e rendelkezése az azonos szabályozási körbe vont jogalanyok közötti olyan, alkotmányos indok nélkül tett megkülönböztetést tiltja, amelynek következtében egyes jogalanyok hátrányos helyzetbe kerülnek. 
Az alkotmányi tilalom elsősorban az alkotmányos alapjogok tekintetében tett megkülönböztetésekre terjed ki, abban az esetben viszont, ha a megkülönböztetés nem alapvető alkotmányos jog tekintetében történt, az eltérő szabályozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha az az emberi méltósághoz való jogot sérti.
Az Alkotmánynak ez az általános jogegyenlőségi követelménye arra vonatkozik, hogy a jogok és kötelezettségek elosztása során a jogalanyokat egyenlőkként – egyenlő méltóságú személyként – kell kezelni, a jogalkotás során a jogalkotónak mindegyikük szempontjait azonos körültekintéssel, elfogulatlansággal és méltányossággal kell értékelnie. Alkotmányellenesnek akkor minősül a megkülönböztetés, ha a jogalkotó a szabályozás szempontjából azonos csoportba tartozó, egymással összehasonlítható helyzetben lévő jogalanyok között tesz különbséget anélkül, hogy annak alkotmányos indoka lenne. (61/1992.(XI. 20.) AB határozat)
A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni.
Az Alkotmánybíróság eddigi gyakorlata során ez utóbbi körben akkor ítélte alkotmányellenesnek a jogalanyok közötti megkülönböztetést, ha a jogalkotó önkényesen, ésszerű indok nélkül tett különbséget az azonos szabályozási kör alá vont jogalanyok között. Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése az Alkotmánybíróság gyakorlata értelmében az egymással összehasonlítható helyzetben lévők között alkalmazott olyan különbségtétellel szemben nyújt védelmet, amelynek nincs alkotmányosan elfogadható indoka. 
A megkülönböztetés alkotmányosságának megítélésében a mindenkori szabályozás tárgyi és alanyi összefüggéséből kell kiindulni, s az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemeire tekintettel kell fennállnia. A megkülönböztetés tilalmába ütközik, ha az adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra, kivéve, ha annak kellő súlyú alkotmányos indoka van. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az azonos helyzetben lévők között nem alapjogok tekintetében tett megkülönböztetés akkor tekinthető alkotmányellenesnek, ha nincs ésszerű indoka, tehát önkényes, végső soron az emberi méltósághoz való jogot sérti. Töretlen a gyakorlat abban, hogy amikor az Alkotmány 70/A. §-ának sérelme a kérdés, az Alkotmánybíróság egyrészt azt vizsgálja, hogy a jogalkotó összehasonlítható helyzetben lévő jogalanyok között tett-e megkülönböztetést, másrészt azt, hogy az összehasonlítható helyzetben lévő jogalanyok közötti különbségtételnek van-e tárgyilagos megítélés szerint ésszerű indoka.
A Fővárosi Önkormányzat Egyesített Szent István és Szent László Kórház és Rendelőintézetben működő Dialízis Centrum olyan egészségügyi közszolgáltatást végez, amely szolgáltatást az egészségügyi intézmény csak a Feresenius Dialízis Centrum Kft.-n keresztül tud biztosítani.
A kórház főigazgatója intézkedését – tévesen – a térítési díj ellenében igénybe vehető egyes egészségügyi szolgáltatások térítési díjáról szóló 284/1997. (XII. 23.) Korm. rendelet felhatalmazására alapította. A hivatkozott kormányrendelet első sorban a részleges, illetve teljes térítési díj mellett igénybe vehető egészségügyi szolgáltatások körét és azok térítési díját határozza meg. Ezen túlmenően az egészségügyi szolgáltató hatáskörében megállapítható térítési díjak megállapításának, nyilvánosságra hozatalának és befizetésének rendjét, valamint a szolgáltató által megállapított térítési díj mérséklésére, illetve elengedésére vonatkozó rendelkezéseket a szolgáltató – a fenntartó által jóváhagyott – szabályzatban állapítja meg. A panaszos által sérelmezett szabályzatot pedig a fenntartó nem hagyta jóvá, hanem helyette azt maga a főigazgató tette meg.
Mindebből következően megállapítottam, hogy a Fővárosi Önkormányzat Egyesített Szent István és Szent László Kórház és Rendelőintézetében működő Feresenius Dialízis Centrum dolgozóit – a főigazgató által kiadott Egységesített Behajtási és Parkolási Szabályzat, azzal, hogy eltérő díjfizetési kötelezettséget ír elő – hátrányosan megkülönbözteti az intézmény más egészségügyi közalkalmazott dolgozóival szemben, mellyel az Alkotmányban rögzített diszkrimináció tilalmával összefüggésben visszásságot okozott.

Intézkedés
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdésében kapott jogkörömben a jelentésben feltárt alkotmányos visszásság orvoslása érdekében Budapest Főváros Közgyűlésének, mint az érintett egészségügyi intézmény fenntartójának a következő ajánlást teszem:
A Fővárosi Önkormányzat Egyesített Szent István és Szent László Kórház és Rendelőintézetének főigazgatója által kiadott Egységesített Behajtási és Parkolási Szabályzatát a Fővárosi Közgyűlés vizsgálja felül. 

Budapest, 2008. december 11.

Dr. Szabó Máté sk.