Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3010/2008. számú ügyben

Előadó: dr. Izafé Éva
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában a telekadó kivetésével kapcsolatos önkormányzati eljárást kifogásolta. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) és 17. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mert felmerült az Alkotmányban deklarált hátrányos megkülönböztetéssel, valamint a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság gyanúja.
A panasz hátterének teljes körű feltárás érdekében megkerestem Fertőrákos Község Önkormányzatát, és tájékoztatást kértem a beadványban foglaltakkal kapcsolatos álláspontjáról, az eddigiekben tett, és a jövőben tenni kívánt intézkedésekről.

A megállapított tényállás

A megkeresett szervek és a panaszos által előadottak alapján a következő tényállás rögzíthető.
A panaszos 1743 helyrajzi számú ingatlanára az önkormányzat 2002 és 2003 évekre 130.800,-Ft telekadót vetett ki. Ugyanezen ingatlanra a panaszos 2004-ben lakóház építésére építési engedélyt kapott. Azt ingatlant beépítette, így a helyi rendelet alapján a továbbiakban a teleadó kivetésének jogszabályi alapja megszűnt. Időközben a panaszos tudomására jutott, hogy a szomszédos, 1742 helyrajzi számú beépítetlen telek tulajdonosa részére a kivetett telekadó megfizetéséről szóló döntést az önkormányzat saját hatáskörben felülvizsgálta, és a befizetett adó visszafizetéséről rendelkezett. 
Az eljárás során az első és másodfokú hatóságok többször utaltak az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXXVIII. törvény 2. § 6. pontjára, mely szerint: építési telek a beépítésre szánt területen fekvő, az építési szabályoknak megfelelően kialakított és közútról vagy önálló helyrajzi számon útként nyilvántartott magánútról gépjárművel közvetlenül megközelíthető telek. Az önkormányzat határozatában rögzítette, hogy ez a feltétel, mármint a közútról, magánútról való megközelíthetőség az 1742 helyrajzi számú telek esetében nem áll fent, tekintettel arra, hogy a telek megközelíthetőségét biztosító 0160/183 külterületi földrész mezőgazdasági művelési ágba tartózó szántó területnek minősült, így az ingatlantulajdonosnak a már befizetett telekadó visszajár.
 Ezen tények, ismeretek birtokában a panaszos (1743 helyrajzi számú telek) is kérelmezte a 130.800 Ft visszatérítését, de kérelmét az önkormányzat elutasította. A fellebbezést követően a másodfokú határozat kifejtette, hogy a panaszosnak az említett évekre telekadót kell fizetni, mert a panaszos házépítésre kért és kapott engedélyt, így az ő esetében a telek megfelelt az építési törvényben előírt követelménynek. 

A panaszos mindvégig azzal érvelt, hogy azonos elbírálást kér, mint a szomszédjában és a környezetében érintett többi ingatlan tulajdonosa esetében történt, és elmondta, hogy a jelentős terhet jelentő építkezést későbbre tervezte, de az ugyancsak jentős összegű telekadó teher alól való mentesülés „rákényszerítette” az építkezésre. 
Az önkormányzat jegyzője megkeresésemre közölte, hogy az adó kivetésekor még nem volt információjuk arról, hogy a telkekkel határos ingatlan nem „út”, hanem „szántó” megnevezésű, ez csak jóval később, a fellebbezési eljárás során derült ki, miután a közigazgatási hivatal a nyilvántartási adatokat a földhivatalban ellenőrizte. Ebből adódott, hogy az érintett telkek sem közútról, sem magánútról nem megközelíthetőek, ami feltételét képezte a beépíthetőségnek (megj: és az adó kivetésének). Az egyes ingatlantulajdonosok között az eltérő eljárást az indokolta, hogy a panaszos építési engedélyt kapott. Amikor a szántú minősítési ingatlanról tudomást szereztek, szükségesnek tartották a saját hatáskörben való intézkedést azoknál az eseteknél, ahol a beépítés nem valósult meg. A beépített telkeknél a visszafizetésről nem intézkedtek. 

Az ügy jogszabályi háttere
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről
Fogalom-meghatározások
2. § E törvény alkalmazásában:
6. Építési telek: beépítésre szánt területen fekvő, az építési szabályoknak megfelelően kialakított és közterületnek gépjármű-közlekedésre alkalmas részéről az adott közterületre vonatkozó jogszabályi előírások szerint, vagy önálló helyrajzi számon útként nyilvántartott, közforgalom elől el nem zárt magánútról gépjárművel közvetlenül, zöldfelület, illetve termőföld sérelme nélkül megközelíthető telek.
Fertőrákos Község Önkormányzat 7/1991. (XII.10.) számú rendelete a teleadóról
Fertőrákos Község Önkormányzat 15/2003. (XII.20.) számú rendelete a telekadóról

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.

A vizsgálat megállapításai
A csatolt iratok, térképek és helyszínrajzok alapján megállapítottam, hogy 0106/183 helyrajzi számú külterületi földrészlet (amelyről a telkek nyílnak) a panaszos részére kiadott építési engedély idejében mezőgazdasági művelés-minősítésű volt, és ez a minősítés egyformán érvényes volt akkor is, ha építési engedélyt kapott a mezőgazdasági földterületről nyíló ingatlan tulajdonosa vagy kérelem hiányában egy másik ingatlanon nem folyt építéshatósági eljárás, és azon a telken továbbra is mezőgazdasági művelés folyt.
A 0160/183 külterületi földrész időközben rendeződött, és ma már „kivett út”-ként van lejegyezve. Ez a minősítési kihatás azonban minden arról megközelíthető ingatlanra egyformán és egyidőben vonatkozik, és nem fogadható el, hogy ugyanazon adottságú, fekvésű, kb. azonos nagyságú, megközelíthetőségű, értékű stb. ingatlanokra az építési törvény vonatkozó rendelkezéseit, valamint a  helyi adó tárgyéban kiadott rendeleteket eltérően alkalmazzák, és így a kötelezettségek csak az egyik ingatlantulajdonosra vonatkoznak, még mások az adófizetés alól mentesülnek.
Az Alkotmánybíróság 64/1993. (XII. 22.) AB határozata szerint a tulajdonhoz való jog az Alkotmány 13. § (1) bekezdése értelmében alapvető jog. Azonban az alkotmányi tulajdonvédelem köre és módja nem szükségképpen követi a polgári jogi fogalmakat. A szükséges és arányos korlátozásnak, illetve a tulajdonjog lényeges tartalmának ugyanis nincs polgári jogi megfelelője. A tulajdonjog részjogosítványai – amelyek még a polgári jog szerint sem mindig a tulajdonost, s egyes esetekben törvénynél fogva nem őt illetik – nem azonosíthatók a tulajdonhoz való jog alkotmányi védelmet élvező lényeges tartalmával.
Az Alkotmány a tulajdonjogot – mint az egyéni cselekvési autonómia hagyományos anyagi alapját – részesíti alapjogi védelemben. Az alkotmányos védelemnek úgy kell követnie a tulajdon társadalmi szerepének változását, hogy közben ugyanezt a védelmi feladatot elláthassa. Amikor tehát az egyéni autonómia védelméről van szó, az alapjogi tulajdonvédelem kiterjed a tulajdon egykori ilyen szerepét átvevő vagyoni jogokra, illetve közjogi alapú jogosítványokra is (például társadalombiztosítási igényekre). A másik oldalról viszont, a tulajdon szociális kötöttségei a tulajdonosi autonómia messzemenő korlátozását alkotmányosan lehetővé teszik.
A hátrányos megkülönböztetés tilalmával kapcsolatban az Alkotmánybíróság ugyancsak több határozatában kifejtette, hogy alkotmányellenes megkülönböztetés csak összehasonlítható jogosultak vagy kötelezettek között vethető fel. (4/1993. (II. 12. ABH). A panaszos és a többi érintett tulajdonos esetében az összehasonlíthatóság tényéhez kétség nem fér, mert az önkormányzat által különbözőképpen elbírált adóalanyok helyzete teljes egészében azonos adottságú, ezért – mint a fentiekben kifejtettem – a hozzájuk kapcsolódó földterület minősítése is azonos módon vonatkozhat. Ez az alkotmányos elv a panaszos esetében sérült.
Mindebből következően a vizsgálat során megállapítottam, hogy Fertőrákos Község Önkormányzata a telekadóval kapcsolatos eljárása során a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértésével és a tulajdonhoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.
A panaszos ügyét a másodfokú hatóság is elbírálta, ennek során azonban alkotmányos elvek érvényesülését nem vizsgálta, és a panaszos kifejezett kérése ellenére nem végezte el az azonos és így összehasonlítható adottságú ingatlanok esetében alkalmazott különböző eljárások okát.

Intézkedések
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján felkérem Fertőrákos Község Önkormányzatának Képviselő-testületét, hogy a vizsgálati jelentésemben foglaltak megtárgyalása után keressenek megoldást a hátrányos megkülönböztetés tilalmával járó korábbi eljárásukból eredő hátrány kiküszöbölésére. 

Budapest, 2008. december 9.

Dr. Szabó Máté sk.