Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1662/2008 számú ügyben
(Kapcsolódó ügyek: OBH 2471/2008 és OBH 2860/2208)

Előadó: dr. Kovács Orsolya
Az eljárás megindulása
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból indítottam vizsgálatot, mert több az elektronikus médiában megjelent híradás1 kapcsán felmerült a fogyatékossággal élők esélyegyenlőségével, illetve a diszkrimináció alkalmazásának tilalmával kapcsolatos alkotmányos követelménnyel összefüggő visszáság gyanúja. A sajtószervek értesülése szerint egy hipermarket-lánc egyik egységéből vakvezető kutyája miatt vezettek ki egy vak férfit.
A vizsgálat megindítását követően más sajtóhíradás2 is foglalkozott a problémával, illetve egy vakvezető kutyával közlekedő panaszos is hivatalomhoz fordult hasonló probléma miatt.

Az érintett alkotmányos jogok
Az állam alapvető jogvédelmi kötelezettsége: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége” [Alkotmány 8. § (1) bekezdés]
A diszkrimináció alkalmazásának tilalma: „A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.” [Alkotmány 70/A. § (1), (3) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok
1998. évi XXVI. törvény a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról
218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről
1/1986. (II. 21.) ÉVM-EüM együttes rendelet a köztisztasággal és a települési szilárd hulladékkal összefüggő tevékenységről

A vizsgálat megállapításai
Ahogyan arra az OBH 3560/2007 számú jelentésemben már rámutattam, a fogyatékossággal élő emberek a társadalom egyenlő méltóságú, egyenrangú tagjai, akik a mindenkit megillető jogokkal és lehetőségekkel csak jelentős nehézségek árán vagy egyáltalán nem képesek élni. Ezért az a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló 1998. évi XXVI. törvény (továbbiakban: Fot.) alapelvei rögzítik, hogy az államnak, a társadalom szervezeteinek és tagjainak […] olyan körülményeket kell létrehozni, amelyben a fogyatékos emberek képesek lesznek teljesebb életre és a fogyatékosságukból fakadó terheik csökkenthetőek. A fogyatékos személyekkel kapcsolatos magatartás, tevékenység során úgy kell eljárni, hogy az a fogyatékos állapot […] következményeit enyhítse. A tervezési, döntési folyamatok során kiemelten kell kezelni a fogyatékos személyek sajátos szükségleteit, és figyelemmel kell lenni arra, hogy a fogyatékos személyek a bárki által igénybe vehető lehetőségekkel csak különleges megoldások alkalmazása esetén élhetnek. A fogyatékos személyeket érintő döntések során tekintettel kell lenni arra, hogy a fogyatékos személyek a társadalom és a helyi közösség egyenrangú tagjai, ezért meg kell teremteni azokat a feltételeket, amelyek lehetővé teszik számukra a társadalmi életben való részvételt. A fogyatékos személyek az őket mindenki mással egyenlően megillető jogaikkal állapotukból fakadóan kevéssé tudnak élni, ezért indokolt, hogy minden lehetséges módon előnyben részesüljenek.3
A vizsgált ügyben felmerült, hogy a vakvezető kutyával közlekedő személyeket az élelmiszer-elárusító helyek tulajdonosai az ÁNTSZ rendelkezésére hivatkozva tiltják ki az üzlethelyiségekből, ezért vizsgálatom során tájékoztatást kértem az országos tiszti-főorvostól, valamint áttekintetem a vonatkozó jogi szabályozást.
Az országos tiszti-főorvos elismerte, hogy a sajtóban megjelent esetben a helyi ÁNTSZ képviselője tévesen tájékoztatta az üzlet vezetőségét a vonatkozó jogszabályi háttérről. A tiszti-főorvos ugyanakkor rámutatott arra, hogy ennek oka az lehetett, hogy a vakvezető kutyával közlekedő személyek élelmiszer-elárusító helyekre történő belépését egyedül a köztisztasággal és a települési szilárd hulladékkal összefüggő tevékenységekről szóló 1/1986. (II. 21.) ÉVM-EüM együttes rendelet (továbbiakban: Rendelet) 13. § (1) bekezdése szabályozza. A Rendelet szerint élelmiszer- és vendéglátó üzemekbe, üzletekbe, helyiségekbe, szórakozóhelyekre, játszóterekre, egészségügyi intézményekbe, bölcsődékbe, óvodákba, iskolákba, strandokra ebeket – az üzemeltető által meghatározott feltételek mellett, a vakvezető kutya kivételével – még pórázon sem szabad bevinni. Vakvezető kutya tehát a rendelkezés szerint a felsorolt létesítményekbe bevihető, ennek feltételeit az üzemeltető határozza meg. A jogszabály nem tartalmaz azonban arra vonatkozó iránymutatást, hogy az üzemeltető a feltételek kialakítása során milyen szempontok figyelembe vételére köteles. 
Álláspontom szerint a probléma jogi rendezésére nem megfelelő módon került sor, a norma nem felelt meg a jogállamiság elvéből eredő jogbiztonság alkotmányos követelményének. Egyrészt azért, mert az említett jogszabály funkcióját tekintve – a köztisztasággal és a települési szilárd hulladékkal összefüggő tevékenységek szabályozása – nem alkalmas arra, hogy a fogyatékos személyek jogaival összefüggő rendelkezéseket tartalmazzon. Másrészt azért, mert a jogszabály annak eldöntését, hogy az említett létesítményekbe egyáltalán bemehetnek-e a vakvezető kutyával közlekedő személyek végső soron az üzemeltető hatáskörébe utalja, tehát lehetőséget teremt a kérdés önkényes eldöntésére. Tekintettel azonban arra, hogy a Rendeletet a jogalkotó 2009. január 1-jével hatályon kívül helyezte, ezzel kapcsolatos intézkedést nem kezdeményezek. 
Vizsgálatom során felmerült, hogy a Rendelet hatályon kívül helyezésére már 2008. július 1-jével sor kerül, ugyanakkor hatályában megmarad az egyes szabálysértésekről szóló 218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet (továbbiakban: Szvhr) 3. § (1) bekezdésének d) pontja, amely szerint aki a felügyelete alatt álló kutyát élelmiszer-elárusító üzletbe, közfürdő területére vagy a játszótérre beenged, illetőleg bevisz szabálysértést követ el, és harmincezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható. A Rendelet hatályon kívül helyezésével tehát a vakvezető kutyával közlekedő személyek az Szvhr-ben felsorolt létesítményekbe, köztük az élelmiszer-elárusító üzletekbe nemcsak hogy nem vihetik magukkal segítő munkakutyáikat, de mindennapi szükségleteik kielégítése során – szükségszerűen – szabálysértést is elkövetnek. Ezért a problémával kapcsolatos álláspontjáról, illetve a lehetséges megoldásról tájékoztatást kértem a szociális és munkaügyi minisztertől. 
A miniszter válaszában kifejtette, hogy az Szvhr 2008. július 19-én hatályba lépett módosítása szerint4 nem minősül szabálysértésnek a vakvezető, illetve mozgáskorlátozottakat segítő kutya közforgalmú közlekedés eszközökön szájkosár és póráz nélküli szállítása, valamint az élelmiszer-elárusító üzletekbe, közfürdők területére vagy játszótérre történő bevitele. A miniszter álláspontja szerint a módosítással rendeződött a vakvezető kutyákkal közlekedő személyek helyzete, amelyhez hozzájárul az is, hogy 2009. január 1-jével hatályukat veszítik a Rendelet tiltó rendelkezései, vagyis jogi szabályozás hiányában a vakvezető kutyák szabadon bevihetők a hatályát vesztett jogszabályban felsorolt létesítményekbe, így az élelmiszer-elárusító helyekre is. Álláspontom szerint azonban olyan jogszabályi rendelkezés hiányában, amely a vakvezető kutyák élelmiszer-elárusító helyekre történő beengedését kifejezetten elrendeli vagy lehetővé teszi, a kérdésről az üzletek tulajdonosai, üzemeltetői szabadon dönthetnek, így önkényesen, vagyis minden ésszerű indok nélkül a vakvezető kutyák beengedést akár meg is tagadhatják.
A fogyatékossággal élő személyek esélyegyenlőségének megteremtését, érvényesülését az államnak, illetve az állami döntések meghozatalára, a jogi szabályozás kialakítására felhatalmazással rendelkező szerveknek nem csupán az akadályok lebontásával, de – akár a társadalmi tudatot is formáló – pozitív intézkedésekkel is elő kell segíteniük. Ennek hiányában felmerül az Alkotmány 70/A. § (3) bekezdésében foglalt rendelkezés, illetve a fogyatékossággal élő személyek esélyegyenlőséghez való alapvető joga sérelmének veszélye.
A társadalmi tudat formáláshoz magam is hozzájárulni kívánok, ezért a 2009-es évben a fogyatékossággal élő személyek jogainak maradéktalan érvényesülésével foglalkozó, proaktív szemléletű projektmunkát indítottam. Ezzel kívánom felhívni a figyelmet arra, hogy a fogyatékossággal élő személyek a társadalom egyenlő méltóságú, egyenrangú tagjai, akik mivel a mindenkit megillető jogokkal és lehetőségekkel olykor csak konkrét, és személyes segítő közreműködésével képesek élni, jogaik érvényesítése érdekében fokozott figyelmet és védelmet kell, hogy kapjanak úgy az állam, mint a társadalom részéről.

Intézkedésem
Mindezekre tekintettel kezdeményezem, hogy a szociális és munkaügyi miniszter fontolja meg olyan jogszabályi rendelkezések megalkotásának lehetőségét, amelyek kifejezetten elrendelik, hogy a vakvezető kutyával közlekedő személyek az élelmiszer-elárusító helyekre – segítő munkakutyáikkal is – bejussanak, vagyis a mindennapi szükségleteik kielégítése, így különösen az élelmiszerekhez való hozzájutás során fogyatékosságuk miatt ne érje őket hátrány.

Budapest, 2009. február 25.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 Vö. www.klubradio.hu 2008. február 19., www.origo.hu 2008. február 19.
2 RTL Klub Híradó 2008. április 17.
3 Magyarország hasonló kötelezettségeket vállalt a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló 2006. december 13-án elfogadott New York-i ENSZ egyezmény elismerésével. Az Egyezményben – amelyet a 2007. évi XCII. törvény hirdet ki – hazánk elismerve, hogy a fogyatékossággal élő személyek gátoltak a társadalomban való teljes és hatékony, másokkal azonos alapon történő részvételben. Ezrét kötelezettséget vállal arra, hogy a fogyatékossággal élő személyek önálló életvitelének és az élet valamennyi területén történő teljes körű részvételének lehetővé tétele érdekében megteszi a szükséges intézkedéseket. Így különösen biztosítja a fogyatékossággal élő személyek számára úgy a fizikai környezethez, mind az információhoz és kommunikációhoz való, másokkal azonos alapon történő hozzáférést. Az Egyezmény alapján ezek az intézkedések, magukban foglalják a hozzáférési akadályok és korlátok beazonosítását és felszámolását a fizikai környezet (épületek, utak, közlekedés és más bel- és kültéri létesítmények, így iskolák, lakóházak, egészségügyi létesítmények és munkahelyek) és az információs környezet (információ, kommunikáció és egyéb szolgáltatások, köztük az elektronikus szolgáltatások és segélyhívó szolgáltatások) területein egyaránt. Vö. OBH 3560/2007 számú jelentés
4 A módosítást a 184/208. (VII. 18.) Korm. rendelet léptette hatályba.