Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1474/2008. sz. ügyben

Előadó:      dr. Halász Zsolt
Tárgy:  az OBH 2958/2006. sz. 
jelentésben megfogalmazott 
kezdeményezések és 
ajánlások megvalósulásáról
Az eljárás megindulása
2007-ben több panaszos beadványa alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatot folytatott az OTP Bank Nyrt. állami kamattámogatásos lakáshitel-szerződései (az ún. forrás-hitelek) pénzügyi feltételeinek módosításával kapcsolatban. A vizsgált hitelek esetében a szerződéskötéskor a kölcsön kezelési költsége évi 2%, de legfeljebb havi 9.000 Ft volt. A bank időközben a kezelési költség 9.000 Ft összegű felső határát eltörölte, amely azt eredményezte, hogy a panaszosok havi törlesztési kötelezettsége 10.000-20.000 Ft közötti összeggel növekedett. A vonatkozó hitelszerződések rendelkezése szerint „[A] hiteldíj (kamat és kezelési költség) változó mértékű, amelyet a Hitelezők a kölcsönszerződés fennállása alatt jogosultak egyoldalúan megváltoztatni. A Hitelezők a változást – annak hatályossá válását megelőző 15 (tizenöt) nappal – az ügyfélforgalom számára nyitva álló helységeikben kifüggesztett „Forrás Hitel kamat-, díj-, jutalék- és költségtételeiről” szóló Hirdetményében teszik közzé.” 
A 2007. augusztusában kiadott OBH 2958/2006. számú jelentés szerint, ha általános szerződési feltételek alkalmazására kerül sor tartós jogviszonyok, több éves futamidejű szerződések esetén – különösen ott, ahol a szolgáltatáshoz állami támogatás kapcsolódik –, a jogbiztonság elvéből fakadó követelmény, hogy a szerződés feltételei az egész futamidő során előre láthatóak és kiszámíthatóak legyenek. Az állami támogatás – a szóban forgó ügyekben a kamattámogatás – célja ugyanis, hogy valamely szolgáltatást – szóban forgó ügyekben a lakáskölcsönt – annak igénybe vevői számára a piacinál kedvezőbb feltételűvé, vagy esetleg egyáltalán elérhetővé tegyen. Abban az esetben, ha az általános szerződési feltételek, pénzügyi kondíciók nem kiszámíthatóak, nem előre láthatóak, a szolgáltató részéről egyoldalúan, korlátlanul és érdemi indokolási kötelezettség nélkül megváltoztathatóak, sérül a jogbiztonság követelménye, mivel az ilyen szerződés lehetőséget ad arra, hogy a szolgáltató az állami támogatás eredeti célját – a szóban forgó ügyekben a lakáscélú kölcsönök pénzügyi kondícióinak kedvezőbbé tételét – negligálva, a támogatásból származó előnyöket saját pénzügyi hasznává alakítsa át. Sérelmet önmagában azonban az nem okoz, ha a hosszú futamidő alatt a kondíciók, így különösen a kamatok – kivételesen a költségek is – módosíthatók, de az igen, ha a módosításra egyoldalúan, a másik fél (a kölcsönfelvevő) hozzájárulása, de egyúttal érdemi és okszerű indokolás nélkül, vagy olyan indok alapján kerül sor, amelyet a felek a szerződésben nem rögzítettek. 
A jelentés rámutatott arra is, hogy a szerződéses feltételek között nem lelhető fel sem azon feltételeknek, körülményeknek a részletes meghatározása, amelyek esetében a hiteldíj megváltoztatható, sem az arról szóló tájékoztatás, hogy ezen körülmények meghatározása nem lehetséges. Az ombudsmani vizsgálat során nem sikerült olyan érdemi és valós okokat feltárni, amelyek alapján a bank megváltoztathatta volna a kezelési költség maximumra vonatkozó szerződési feltételeket. Azzal, hogy a bank ennek ellenére eltörölte a kezelési költség maximumát a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelményének, valamint a szerződési szabadság elvének sérelmét okozta.
A feltárt visszásságok orvoslása végett az országgyűlési biztos kezdeményezte az OTP Bank Nyrt. Elnök-vezérigazgatójánál, hogy 
– vizsgálja felül a Bank az állami kamattámogatásos hitelek szerződéses feltételeit és gyakorlatát, 
– pontosítsa, egészítse ki a bank a szóban forgó üzletszabályzatát akként, hogy az egyoldalú szerződésmódosításra csak valós és okszerű indokok alapján kerülhessen sor, továbbá 
– a szóban forgó valamennyi esetben a valós és okszerű indokok hiányában megemelt kezelési költséget a bank újra a 9.000 forint összegű költség-maximum figyelembe vételével számítsa fel és az időközben felszámított többletköltséget tudja be a törlesztésekbe.
A biztos jelentésében javaslatot fogalmazott meg a Pénzügyminiszter felé a Hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (Hpt.) és/vagy a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (Ptk.) olyan tartalmú módosítását illetően, amely érdemi garanciát biztosít a pénzügyi intézmények ügyfeleinek arra vonatkozóan, hogy a hitelező bankok változó hiteldíjú hitel/kölcsönszerződések esetében ne legyenek jogosultak a szerződések kondícióinak egyoldalú, lényegében korlátlan módosítására, hanem ilyen szerződésmódosításra csak érdemi és okszerű indokolás esetén kerülhessen sor.

A jelentésre kapott válaszok
A pénzügyminiszter válaszában arról tájékoztatott, hogy az általános szerződési feltételek egyoldalú módosításának problémája előtte is ismert. A probléma megoldására két lehetőséget lát, egyrészt, hogy a pénzügyi intézmények önszabályozó módon állapítanak meg a jelenleginél szigorúbb feltételeket – figyelembe véve a PSZÁF vonatkozó ajánlását is –, másrészt, hogy e feltételek meghatározására a vonatkozó törvényi szabályozás keretében kerülne sor. A pénzügyminiszter első lépésben a banki gyakorlat önszabályozás keretében történő változtatását tartja követendő eljárásnak. Amennyiben azonban e téren érdemi előrelépés nem történik, kész megvizsgálni a jogszabály-módosítás szükségességét.
A bank vezérigazgató-helyettese a jelentésre adott válaszában kifejtett álláspontja szerint a bank eljárása során eleget tett a költségek módosítása során a Hpt. 210. § (3) és (4) bekezdésében foglalt követelményeknek. Felvetette, hogy amennyiben valamely hatóság, vagy hivatal egy jogszabályi rendelkezést nem tart kellőképpen hatékonynak – jelen esetben a fogyasztók érdekeinek védelme szempontjából – akkor kezdeményezi annak módosítását. A vezérigazgató-helyettes a kamatok és költsége módosítási feltételeinek meghatározásával kapcsolatban utalt a banki üzletszabályzat – a jelentésben tartalmilag kifogásolt – azon passzusaira, amelyek meghatározzák azon eseteket, hogy mikor van lehetőség a kamatok és költségek módosítására. Álláspontja szerint a bankközi hitelkamatok, a fogyasztói árindex, a jegybanki alapkamat, az állampapírok hozama, a lakossági hitelek kockázati tényezőinek alakulása, vagy a hitelezők – jelen esetben a bank és az OTP Jelzálogbank Zrt. – forrás- valamint hitelszámla vezetési költsége tekintetében nem megalapozott arra hivatkozni, hogy ezek az ügyfél számára ellenőrizhetetlenek és nyomon követhetetlen felhatalmazást adnak a hitelezőknek a szerződés módosítására. Az ombudsmani jelentésben szorgalmazott, a szerződésmódosítás okairól szóló érdemi és okszerű tájékoztatással kapcsolatban a vezérigazgató-helyettes arra mutatott rá, hogy sem a vonatkozó jogszabályi rendelkezések, sem a szerződéses kikötések nem írnak elő ilyen jellegű tájékoztatási kötelezettséget. Kiemelte, hogy a díjak, költségek emelésére – álláspontja szerint – minden esetben valós és okszerű indokok alapján került sor. Azzal az ombudsmani kezdeményezéssel kapcsolatban, amely a 9.000 forintot meghaladó kezelési költség visszafizetésére irányult, a vezérigazgató-helyettes utalt a Gazdasági Versenyhivatallal kötött megállapodásra, amely alapján a Bank 2008. január 1-jétől visszaállította az eredeti költség-maximumot és a különbözetet 2008. március 31-ig visszautalta az adósok bankszámlájára. 
A kezelési költség maximumot a bank időközben újra megemelte (15.000 forintra), bár kétségtelen, hogy erre a Hpt.-ben meghatározott 15 napos előzetes közzétételi határidőt többszörösen meghaladóan (90 nappal) történt bejelentét követően került sor. A bank álláspontja szerint erre a fogyasztói árindex változása miatt került sor, e lépéssel a bank az inflációs hatást kívánta kiküszöbölni. A bank vitatva, hogy az emeléssel kapcsolatban annak valós és okszerű indokairól külön tájékoztatási kötelezettség terhelné, az ügyfeleket csak a Hpt.-ben meghatározott módon – de 90 nappal a módosítást megelőzően – tájékoztatta.
A bank vezérigazgató helyettese egyetértett azon ombudsmani kezdeményezéssel, amely a vonatkozó szabályozás olyan tartalmú módosítását javasolja, amely érdemi garanciát biztosít a bankok ügyfeleinek arra vonatkozóan, hogy a hitelező bankok változó hiteldíjú hitel- és kölcsönszerződések esetében ne legyenek jogosultak a szerződések kondícióinak egyoldalú módosítására, hanem ilyen szerződésmódosításra csak érdemi és okszerű indokolás esetén kerülhessen sor. 

Érintett alkotmányos jogok
– a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1)),
– a piacgazdaság elvéből következő szerződéskötési szabadság (Alkotmány 9. §).

A kiegészítő vizsgálat megállapításai
A bank és a pénzügyminiszter jelentésemre adott válaszai alapján a következőket állapítottam meg. 
A bank álláspontja szerint, mivel a vonatkozó jogszabályi rendelkezésekből, így különösen a Hpt. 210. § (3) és (4) bekezdéséből nem következik, hogy köteles lenne ügyfeleit a kölcsönszerződéshez kapcsolódó költségek valós és okszerű indokairól tájékoztatni, nem kíván e téren gyakorlatán változtatni. 
Amint arra már az eredeti jelentésben is rámutattam, a Polgári törvénykönyvben rögzített együttműködési kötelezettség a szerződések teljesítéséhez kapcsolódó egyik legfontosabb alapelv. Ezen alapelvet nem szabad kiüresíteni azzal, hogy az együttműködést a felek formálissá teszik, különösen nem akkor, ha a felek egyikének valamely lépése a fennálló szerződéses jogviszony érdemi módosítására irányul. Nem lehet az együttműködés akadályaként arra sem hivatkozni, hogy a nagy számú ügyfél tájékoztatása milyen többletköltségeket eredményez, hiszen egy érdemi tájékoztatás megér legalább annyit, amennyibe egy könyvelt postai küldemény kerül. Álláspontom szerint a jelentésemben feltárt visszásságok továbbra is fennállnak, ha a bank nem változtat az eddigi egyoldalú szerződésmódosítási gyakorlatán és az ügyfeleket a szerződés módosításakor nem tájékoztatja annak valós és okszerű indokairól. Mindez természetesen megköveteli, hogy a bank módosítsa üzletszabályzatában a kamat és költségmódosításra vonatkozó feltételeit is, hiszen nehezen látható be, hogy a kezelési költség módosítására többek között a bankközi hitelkamatok, a jegybanki alapkamat, az állampapírok hozama, vagy a forrásköltség változása milyen hatást gyakorol, avagy gyakorol-e egyáltalán bármilyen hatást. Abban az esetben, ha egymással össze nem függő kérdéseket – gondolva itt különösen a kamatok és egyéb költségek egyoldalú módosításának feltételeire – az üzletszabályzat azonos módon szabályoz, az alkalmas arra, hogy a bank visszaéljen e rendkívül és álláspontom szerint indokolatlanul tág felhatalmazásával. Nyilvánvaló, hogy a forrásköltség változása befolyásolhatja kamatperiódusról kamatperiódusra a változó kamatozású kölcsönök kamatmértékét. A jegybanki alapkamat változásának azonban a kezelési költség mértékének változásához nem igazán van bármi köze. Célszerű lenne ezért a kamat és költségelemek egyoldalú megváltoztatásának feltételeit a kamatok és költségek tekintetében külön-külön meghatározni. Az üzletszabályzat hatályos rendelkezései szerint a kezelési költség megemelésre ma akkor is lehetőség van, ha a jegybanki alapkamat éppen csökken, mivel az üzletszabályzat nem köti ki, hogy a felsorolt referenciaértékek/mutatók változásával azonos irányban lehet csak módosítani a kamatokat és a költségeket.
Mindemellett sem értek egyet a bank azon álláspontjával, miszerint  a kamat, illetve költségmódosítást meglapozó bankközi hitelkamatok, fogyasztói árindex, jegybanki alapkamat, állampapír hozamok, lakossági hitelkockázati tényezők alakulása, vagy a hitelezők forrás- valamint hitelszámla vezetési költsége, illetve ezek változása az ügyfelek által ellenőrizhető. A bankközi hitelkamatok, az állampapírok hozama, a hitelkockázati tényezők alakulása, a hitelezők forrás- valamint hitelszámla vezetési költségek egyike sem egzakt, objektív kritériumok alapján mérhető mutatószám, amelyhez bármelyik ügyfél korlátlanul hozzáférhet. E feltételek szubjektív volta egyértelműen tág teret enged a korlátlan egyoldalú szerződésmódosítás lehetőségének.
Egyetértek a pénzügyminiszterrel, hogy a probléma rendezésének eszköze lehet mind a banki önszabályozás, mind a kérdés jogszabályi rendezése. Tekintettel azonban a bank válaszában foglaltakra, amelyből az derül ki számomra, hogy a jelenlegi gyakorlaton nem kívánnak változtatni, az önszabályozás alkalmatlan eszköznek bizonyul a kérdés megnyugtató rendezésére. Szükségesnek tartom ezért a Hpt. megfelelő módosítását.

Intézkedéseim
Az OBH 2958/2006. számú jelentésben az OTP Bank Nyrt. számára megfogalmazott, a szerződéses feltételeinek felülvizsgálatára és kiegészítésére vonatkozó kezdeményezések fenntartása mellett, az Obtv. 25. §-a alapján javaslom a Pénzügyminiszternek a Hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény olyan tartalmú módosításának előkészítését és Országgyűlés elé terjesztését, amely érdemi garanciát biztosít a bankok ügyfeleinek arra vonatkozóan, hogy a hitelező bankok változó hiteldíjú hitel/kölcsönszerződések esetében ne legyenek jogosultak a szerződések kondícióinak egyoldalú, lényegében korlátlan módosítására, hanem ilyen szerződésmódosításra csak érdemi és okszerű indokolás esetén kerülhessen sor.

Budapest, 2008. június 20.
Dr. Szabó Máté sk.