Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5615/2007. számú ügyben

Előadó: dr. Bene Beáta
Az eljárás megindulása
A panaszosok beadványukban a Budapest Pesterzsébet építésügyi hatóság, mint első fokon eljáró szerv, valamint a Közép-magyarországi Regionális Közigazgatási Hivatal jogorvoslati eljárásának jogszerűségét vitatva, valamint elhúzódását sérelmezve fordultak hozzám.
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő, továbbá a bírósághoz fordulás és a jogorvoslathoz való jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az ügy korrekt feltárása érdekében megkerestem a Közép-magyarországi Regionális Közigazgatási Hivatal vezetőjét és tájékoztatását kértem.

A megállapított tényállás
Az első fokon eljáró építésügyi hatóság 2006 decemberében a panaszos szomszédjának építménye rendeltetési módjának megváltoztatására adott engedélyt, amely határozat ellen a panaszos (mint ügyfél) és férje fellebbezett. A másodfokú építésügyi hatóság 2007 áprilisában az első fokon eljáró szerv határozatát részben megsemmisítette és az építési engedély nélkül épített tárolók vonatkozásában a jegyzőt építésrendészeti eljárás lefolytatására utasította. Majd a jegyző a tényállás tisztázását követően 2007 szeptemberében az engedély nélküli építkezésre vonatkozó eljárást megszüntette, mert az épület építési idejére vonatkozó iratok hiányában, – a szomszédok által tett nyilatkozat alapján – megállapította, hogy a kérdéses épület 10 évnél régebben épült.
A panaszosok a megszüntető végzéssel szemben 2007 szeptemberében „panasz bejelentés engedély nélküli építkezés miatt” megnevezésű kérelmet nyújtottak be mind az első fokon eljáró építésügyi hatósághoz, mind a közigazgatási hivatalhoz, amelyben előadták, hogy a kérdéses épület építési ideje nem lehet 10 évnél régebbi, mert ismereteik szerint 2004-ben a kerületben a földhivatal szakemberei helyszíni földmérési munkákat végeztek, amelynek eredménye alapjául szolgált a kerület közhiteles ingatlan-nyilvántartási térképéhez. Az első fokon eljáró hatóság ezt követően 2 alkalommal nyilatkozat tételre szólította fel a kérelmezőket, egyfelől nyilatkozzanak kérelmük tartalmáról, illetve hogy azt fellebbezésnek tekintheti-e a hatóság. Majd a panaszosok egyértelmű nyilatkozatának hiányában a kérelmet felterjesztette felettes szervéhez. A közigazgatási hivatal a kérelemre 2007 novemberében közölt levelében válaszolt és úgy nyilatkozott, hogy a kérelmet annak tartalma és a kérelmezők nyilatkozata alapján nem tekintette fellebbezésnek és tájékoztatta a feleket, hogy a kifogásolt végzés fellebbezés hiányában már jogerőre emelkedett.
A panaszosok 2007 decemberében ismét panasz megnevezésű kérelmükkel a közigazgatási hivatalhoz fordultak, továbbra is sérelmesnek tartva a megszüntető végzésben szereplő indokolást és megismételték korábbi kérelmükben foglaltakat, továbbá sérelmezték a kifogásolt épület balesetveszélyes állapotát is. A felettes szerv az elsőfokú építésügyi hatóság tájékoztatását kérte, a válasz szerint a hivatkozott térkép a telekhatárokat, lakóépületeket, teraszokat és melléképületeket tartalmazza, az ingatlanokon lévő fedett színeket és lábakon álló tetőket a program nem jelöli, ezért nem alkalmas a vitatott épület építési idejének behatárolására. Erről szintén levélben tájékoztatta a hivatal a feleket. A jegyző tájékoztatta továbbá arról is a közigazgatási hivatalt, hogy helyszíni szemlét is lefolytattak, amikor megállapításra került, hogy az épület jó állapotú és szemrevételezéssel nem lehet megállapítani annak építési idejét.

A vizsgált alkotmányos jogok
–	Jogbiztonság elve: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” Alkotmány 2. § (1).
–	Jogorvoslati jog: „A Magyar Köztársaságban a bíróság előtt mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el.” Alkotmány 57. § (5) 
–	Bírósághoz fordulás joga: „A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.” Alkotmány 57. § (1)
–	Tulajdonhoz való jog: „A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.” Alkotmány 13. § (1)

Az alkalmazott jogszabályok
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.)
Az európai uniós csatlakozással összefüggő egyes törvénymódosításokról, törvényi rendelkezések hatályon kívül helyezéséről, valamint egyes törvényi rendelkezések megállapításáról szóló 2004. évi XXIX. törvény (Ptv.)
Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (Étv.)
Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (Inyt.)

A vizsgálat megállapításai
A hatóság eljárásával kapcsolatos megállapítások:
A Ket. 29. § (1) bekezdése meghatározza, hogy a hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (továbbiakban együtt kérelem) vagy hivatalból indul meg. A Ket. 34. § (1) bekezdésének értelmében a kérelmet tartalma szerint kell elbírálni akkor is, ha az nem egyezik meg az ügyfél által használt elnevezéssel. Az előzőek szerint a Ket. a kérelemmel szemben azt követeli meg, hogy annak benyújtója az eljárásban ügyfélnek tekinthető legyen és az állampolgárra nem lehet hátrányos kérelmének elnevezése, mert azt az abban foglalt tartalom alapján szükséges elbírálni. Az előző szabályokkal összefüggésben szükséges a Ptv. panasz fogalmának megismerése is, amelyet a törvény 141. § (2) bekezdése határoz meg az alábbiak szerint: a panasz olyan kérelem, amely egyéni jog- vagy érdeksérelem megszüntetésére irányul és elintézése nem tartozik más – így különösen bírósági, államigazgatási – eljárás hatálya alá. Ennek megfelelően, tehát ha a panasz olyan eljárásban hozott határozat vagy intézkedés ellen irányul, amelyre egy adott eljárás már megfelelő jogorvoslatot ismer – pl. fellebbezés, perújítás, vagy törvényességi felülvizsgálat stb. – akkor azt annak szabályai szerint határozza meg elbírálni.  A két egymással összefüggő rendelkezés értelmezése során megállapítható, hogy azt a kérelmet nem lehet panasznak minősíteni, amelyben a rá vonatkozó sérelmes döntés során az ügyfél az egyedi ügyben hozott elsőfokú szerv határozatának egyik tényállási elemét vitatja.
Figyelembeveendő rendelkezés az is, hogy az eljáró szerv a Ket. 37. §- szerint a kérelem megérkezését követően haladéktalanul ellenőrzi, hogy megfelel-e a törvényben foglalt követelményeknek, amennyiben ezzel kapcsolatosan hiányt állapít meg, hiánypótlásra szólítja fel az ügyfelet megfelelő határidő és a mulasztás jogkövetkezményeire történő figyelmeztetés mellett. Jelen ügyben a fellebbezés benyújtásának egyik feltétele az eljárási költség megfizetése, amely elmulasztása a hatósági eljárás megszüntethetőségének egyik oka is lehet. A rendelkezésemre bocsátott iratok alapján megállapítom, hogy a hatóság intézkedése a hiánypótlás felszólítására, vagyis a 30.000,- Ft eljárási illeték megfizetésére nem vonatkozott. Ezzel szemben nyilatkozattételre szólította fel, hogy kérelmét fellebbezésnek, vagy panasznak tekintse-e az eljáró hatóság. Az eljáró szerveknek az ügyfelet erről nyilatkoztatnia nem kell, hiszen ennek a kérdésnek az eldöntése a hatóság hatáskörébe tartozik. 
A tényállás tisztázásával kapcsolatos megállapítások: 
A Ket. 50. §-a szerint a hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni, ha a rendelkezésére álló adatok nem elegendőek bizonyítási eljárást folytat le. A hatóság szabadon állapítja meg az alkalmazandó bizonyítási eszközt. Fontos hangsúlyozni, hogy az eljáró szerv a bizonyítékokat egyenként és összességben értékeli és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást. Bizonyítékként értékelhető pl. az ügyfél nyilatkozata, irat, tanúvallomás tartalma. További lényeges szempont, hogy a hatóság döntésének indokolásában részletezni szükséges többek között a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat, valamint az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait is. Végzés formájában hozott döntés esetén ez utóbbiak helyett részletes indokolást ír elő a törvény.
Az Étv. 48. § (9) bekezdése szerint „az építésügyi hatóság az (1)-(8) bekezdés alapján a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet.”
Az elsőfokú építésügyi hatóság az engedély nélkül épített tárolók ügyében az eljárást azért szüntette meg, mert a kérdéses épületekről megállapította a tulajdonosok nyilatkozata, tanúvallomás és a szemle során, hogy az épületek építési ideje 10 éven túlra tehető. A panaszos az építésrendészeti eljárást megszüntető végzéssel szemben benyújtott kérelmében új bizonyítási eszköz figyelembevételét kérte, mert ismeretei szerint a földhivatal 2004-ben végzett felmérését követően az ingatlan-nyilvántartás adatai sem tartalmazzák a szomszédjában megépült építményt.
Az Inyt. az abban foglalt adatok közhitelességét biztosítja az 5. §-ában „az ingatlan-nyilvántartás – ha törvény kivételt nem tesz – a bejegyzett jogok és a feljegyzett tények fennállását hitelesen tanúsítja. Ha valamely jogot az ingatlan-nyilvántartásba bejegyeztek, illetve, ha valamely tényt oda feljegyeztek, senki sem hivatkozhat arra, hogy annak fennállásáról nem tudott. Továbbá a (2) bekezdés szerint az ellenkező bizonyításáig az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogról és feljegyzett tényről vélelmezni kell, hogy az fennáll, és az ingatlan-nyilvántartás szerinti jogosultat illeti meg. Azonban az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetett adatokkal szemben a bizonyítás azt terheli, aki az adatok helyességét, valósággal egyezőségét vitatja.
A fenti új körülmény értékelése a felettes szerv eljárásában nem valósult meg, az ügyfél csupán tájékoztatásra került a bizonyíték alkalmatlanságáról.
Az Alkotmánybíróság több határozatában elvi éllel szögezte le, hogy a jogállam legfontosabb eleme a jogbiztonság [75/1995. (XII. 21.) AB hat., 9/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 65.]. A jogbiztonság az állam - s elsősorban a jogalkotó - kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy nemcsak a jog egésze, de annak egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének a kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.
Mindebből következően megállapítom, hogy a másodfokú építésügyi hatóság azzal, hogy hatáskörében nem járt el, mert az ügyfél kérelmét nem tekintette fellebbezésnek, a fentiekben megfogalmazott érvek alapján a jogbiztonság elvével, valamint a jogorvoslati joggal összefüggő visszásságot idézett elő, továbbá megakadályozta, hogy az ügyfél gyakorolja a jogerős döntés ellen esetlegesen a bírósághoz fordulás jogát, hiszen nem hozott döntést, amely a bíróság előtt is megtámadható lenne.

Kezdeményezés
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem, hogy a Közép-Magyarországi Regionális Közigazgatási Hivatal, mint másodfokú építésügyi hatóság az ügyfél kérelmét a jogszabályoknak megfelelően bírálja el és a jövőben kiemelt figyelmet fordítson a Ket. szabályainak betartására.

Budapest, 2008. május 14.
Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok

Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. tv.
48. § (9) Az építésügyi hatóság az (1)-(8) bekezdés alapján a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet. A (7) bekezdésben foglaltak és az új eljárás lefolytatása esetén az egyéves időtartam kezdetét a meghatározott idő elteltétől, valamint az engedély visszavonásától, az átalakítási kötelezettségre előírt teljesítési határidő lejártától, illetőleg az új eljárás lefolytatását elrendelő jogerős határozat keltétől kell számítani.

Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény
5. § (1) Az ingatlan-nyilvántartás - ha törvény kivételt nem tesz - a bejegyzett jogok és a feljegyzett tények fennállását hitelesen tanúsítja. Ha valamely jogot az ingatlan-nyilvántartásba bejegyeztek, illetve, ha valamely tényt oda feljegyeztek, senki sem hivatkozhat arra, hogy annak fennállásáról nem tudott.
(2) Az ellenkező bizonyításáig az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogról és feljegyzett tényről vélelmezni kell, hogy az fennáll, és az ingatlan-nyilvántartás szerinti jogosultat illeti meg. A jogok, tények törlése esetén - az ellenkező bizonyításáig - azt kell vélelmezni, hogy azok nem állnak fenn.
(3) A jóhiszemű szerző javára az ingatlan-nyilvántartást - az ellenkező bizonyításáig - az oda bejegyzett jogok és feljegyzett tények tekintetében akkor is helyesnek és teljesnek kell tekinteni, ha az a valóságos helyzettől eltér. Az ingatlan-nyilvántartási eljárásban jóhiszemű jogszerzőnek minősül az, aki az ingatlan-nyilvántartásban bízva, ellenérték fejében szerez jogot.
(4) Az ingatlan-nyilvántartáson kívül jogot szerző személy, illetve az ingatlan-nyilvántartásból törölt jog vagy tény jogosultja nem érvényesítheti megszerzett jogát az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett, illetőleg az őt rangsorban megelőző, jóhiszemű jogszerzővel szemben.
(6) Az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetett adatokkal szemben a bizonyítás azt terheli, aki az adatok helyességét, valósággal egyezőségét vitatja.
(7) Ha az ingatlannak a tulajdoni lapon átvezetett és az ingatlan-nyilvántartási térképen ábrázolt határvonala alapján külön jogszabály szerint meghatározható területnagysága eltér egymástól, akkor ez utóbbi az irányadó.

Az európai uniós csatlakozással összefüggő egyes törvénymódosításokról, törvényi rendelkezések hatályon kívül helyezéséről, valamint egyes törvényi rendelkezések megállapításáról szóló 2004. évi XXIX. törvény
141. § (1) Az állami és helyi önkormányzati szervek a panaszokat és a közérdekű bejelentéseket e törvény szerint kötelesek elintézni.
(2) A panasz olyan kérelem, amely egyéni jog- vagy érdeksérelem megszüntetésére irányul, és elintézése nem tartozik más - így különösen bírósági, államigazgatási - eljárás hatálya alá.
(3) A közérdekű bejelentés olyan körülményre hívja fel a figyelmet, amelynek orvoslása, illetőleg megszüntetése a közösség vagy az egész társadalom érdekét szolgálja. A közérdekű bejelentés javaslatot is tartalmazhat.
(4) Panasszal és a közérdekű bejelentéssel bárki - szóban, írásban vagy elektronikus úton - fordulhat a tárgykörben eljárásra jogosult szervhez. A szóbeli bejelentést az eljárásra jogosult szerv köteles írásba foglalni.
(5) Ha a panaszt, illetőleg a közérdekű bejelentést nem az eljárásra jogosult szervhez tették meg, azt nyolc napon belül oda át kell tenni. Az áttételről a bejelentőt egyidejűleg értesíteni kell.

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. CXL. törvény
29. § (1) A hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (a továbbiakban együtt: kérelem) vagy hivatalból indul meg.
34. § (5) A kérelmet tartalma szerint kell elbírálni akkor is, ha az nem egyezik az ügyfél által használt elnevezéssel.
37. § (1) Az eljáró hatóság a kérelem megérkezését követően haladéktalanul ellenőrzi, hogy a kérelem megfelel-e a 35. § (1) és (2), továbbá a 36. § (1) és (3) bekezdésében foglalt követelményeknek.
(2) Ha az ügyfél a kérelmet hiányosan nyújtotta be, az eljáró hatóság a kérelem beérkezésétől számított nyolc napon belül - megfelelő határidő megjelölése és a mulasztás jogkövetkezményeire történő figyelmeztetés mellett - hiánypótlásra hívja fel.
50. § (1) A hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
(2) Létesítménnyel kapcsolatos, illetve tevékenység engedélyezésére irányuló eljárásban törvény vagy kormányrendelet együttműködésre kötelezheti az azonos hatáskörű, a hatásterületen illetékességgel rendelkező hatóságokat a tényállás tisztázása érdekében.
(3) A hatóság által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani.
(4) A hatósági eljárásban olyan bizonyíték használható fel, amely alkalmas a tényállás tisztázásának megkönnyítésére. Bizonyíték különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemléről készült jegyzőkönyv, a szakértői vélemény, a hatósági ellenőrzésen készült jegyzőkönyv és a tárgyi bizonyíték.
(5) A hatóság szabadon választja meg az alkalmazandó bizonyítási eszközt. Törvény előírhatja, hogy a hatóság a határozatát kizárólag valamely bizonyítási eszközre alapozza, továbbá törvény vagy kormányrendelet meghatározott ügyekben kötelezővé teheti valamely bizonyítási eszköz alkalmazását, illetve előírhatja valamely szerv véleményének a beszerzését.
(6) A hatóság a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
51. § (1) Az ügyfélnek joga van ahhoz, hogy az eljárás során írásban vagy szóban nyilatkozatot tegyen, vagy a nyilatkozattételt megtagadja. Ha az ügyfél a hatóság felhívására nem nyilatkozik, a hatóság a rendelkezésre álló adatok alapján dönt vagy a 31. § (2) bekezdése alapján megszünteti az eljárást.
(2) Ha a tényállás tisztázása azt szükségessé teszi, a hatóság az ügyfelet a kérelmére indult eljárásban nyilatkozattételre hívhatja fel, melyben közli a nyilatkozattétel elmaradásának következményeit.
71. § (1) A hatóság - a (4) és (5) bekezdésben meghatározott kivétellel - az ügy érdemében határozatot hoz, az eljárás során eldöntendő egyéb kérdésekben pedig végzést bocsát ki (a továbbiakban együtt: döntés).
72. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell
a) az eljáró hatóság megnevezését, az ügy számát és ügyintézőjének nevét,
b) a jogosult vagy kötelezett ügyfél nevét (megnevezését) és lakóhelyét (székhelyét vagy telephelyét) vagy tartózkodási helyét (szálláshelyét),
c) az ügy tárgyának megjelölését,
d) a rendelkező részben
da) a hatóság döntését, továbbá a fellebbezés (keresetindítás), illetve a fellebbezés elektronikus úton való benyújtásának lehetőségéről való tájékoztatást,
db) a szakhatóság megnevezését és állásfoglalását,
dc) az ügyfélnek, valamint az eljárás egyéb résztvevőinek járó költségtérítés, illetve munkadíj összegéről szóló rendelkezést, ha annak megállapítása nem külön végzésben történt,
dd) az eljárási költségek viseléséről szóló döntést,
de) a kötelezettség teljesítésének határnapját vagy határidejét és az önkéntes teljesítés elmaradásának jogkövetkezményeit,
df) a határozatban megállapított fizetési kötelezettség és a fellebbezési illeték elektronikus úton való megfizethetőségéről szóló tájékoztatást,
e) az indokolásban
ea) a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat,
eb) az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait,
ec) a mérlegelési, méltányossági jogkörben hozott határozat esetén a mérlegelésben, a méltányossági jogkör gyakorlásában szerepet játszó szempontokat és tényeket,
ed) a szakhatósági állásfoglalás indokolását,
ee) az eljárás során alkalmazott lefoglalás indokait,
ef) azokat a jogszabályhelyeket, amelyek alapján a hatóság a határozatot hozta,
eg) a hatóság hatáskörét és illetékességét megállapító jogszabályra történő utalást,
f) a döntéshozatal helyét és idejét, a döntés kiadmányozójának a nevét, hivatali beosztását,
g) a döntés kiadmányozójának aláírását és a hatóság bélyegzőlenyomatát, elektronikus dokumentum formájában kiadott döntés esetén a minősített elektronikus aláírást.
(2) A végzésnek tartalmaznia kell az (1) bekezdés a), b), c), da), dd), f) és g) pontjában meghatározott tartalmi elemeket, valamint a döntés részletes indokolását, ezen belül az (1) bekezdés ef) és eg) pontjában meghatározott tartalmi elemeket. Ha a végzés fizetési kötelezettséget állapít meg, tartalmaznia kell a kötelezettség elektronikus úton való teljesíthetőségéről szóló tájékoztatást is.
109. § (1) Az ügyfél, illetve a kifejezetten rá vonatkozó rendelkezés tekintetében az eljárás egyéb résztvevője a hatóság jogerős határozatának felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül jogszabálysértésre hivatkozással kérheti a közigazgatási ügyekben eljáró illetékes bíróságtól a határozatot hozó hatóság elleni kereset indításával. A keresetindítás határidejét törvény eltérően is meghatározhatja.
(2) Ha törvény alapján a végzés ellen önálló fellebbezésnek van helye, az ügyfél, továbbá a kifejezetten rá vonatkozó végzés esetében az eljárás egyéb résztvevője jogszabálysértésre hivatkozással kezdeményezheti a jogerős végzés bírósági felülvizsgálatát. Az elsőfokú végzés közvetlenül a bíróság előtt támadható meg, ha a végzést olyan hatóság hozta, amelynek - a kormányt ide nem értve - nincs felügyeleti szerve, továbbá akkor, ha törvény az ügyben az elsőfokú határozattal szemben is kizárja a fellebbezést, és a határozat bírósági felülvizsgálatát teszi lehetővé. A bíróság a végzést nemperes eljárásban vizsgálja felül.
(3) A bírósági felülvizsgálatra csak akkor kerülhet sor, ha a hatósági eljárásban az ügyfél vagy az ügyfelek valamelyike a fellebbezési jogát kimerítette, vagy a fellebbezés e törvény rendelkezései szerint kizárt.