Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4685/2007. számú ügyben
(Kapcsolódó ügy: OBH 5542/2007.)

Ügyintéző: dr. Csóré Erika
Az eljárás megindulása
2007. október 5-én több média hírt adott arról, hogy „tizenéves diákokon gyakorolták a tömegoszlatást a Somogy megyei rendőrök.” Az egyik napilap arról is tudósított, hogy a tanulók, tanáraik és osztályfőnökeik kérték az iskola vezetésétől, engedélyezze a gyakorlaton való részvételt. Nem derült ki a tudósításokból azonban az, hogy a rendőrség vagy az iskola előzetesen tájékoztatta-e a diákokat és szüleiket arról, hogy „mi vár rájuk?”, illetve előzetesen kérték-e a szülők hozzájárulását az eseményen való részvétellel kapcsolatban.
Az alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján az ügyben – hivatalból – vizsgálatot rendeltem el.
Vizsgálatom során beadvány is érkezett hivatalomba a Civilek a Nemzetért Mozgalom Kaposvári Tagozata egy tagjától. A beadvány előterjesztője sérelmezte, hogy 16 éves gyerekeket vontak be rendőrségi tömegoszlatási gyakorlatba, mely többekben negatív élményt keltett. Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében tájékoztatást kértem a Somogy Megyei rendőrfőkapitánytól és az érintett iskola igazgatójától.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges. (Alkotmány 67. § (1) bek.)
A szülőket megilleti az a jog, hogy a gyermeküknek adandó nevelést megválasszák. (Alkotmány 67. § (2) bek.)
A békés gyülekezéshez való jog és szabad gyakorlásának biztosítása. (Alkotmány 62. § (1) bek.)
A szabad véleménynyilvánításhoz való jog. (Alkotmány 61.§ (1) bekezdés).
A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit (Alkotmány 16. §)
Az élethez és az emberi méltósághoz való jog (Alkotmány 54. § (1) bek.)

A megállapított tényállás
A kaposvári Eötvös Loránd Műszaki Szakközépiskola, Szakiskola és Kollégium (továbbiakban: iskola) 10.-11.-12. évfolyamának – tehát 16-17-18. éves – tanulói 2007. szeptember 13-án, 13.00 órától kezdődően részt vettek a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság csapatszolgálati százada gyakorlati foglalkozásának a „tömegoszlatás végrehajtása” gyakorlati címet viselő részén.
A Somogy Megyei rendőrfőkapitány arról tájékoztatott, hogy az iskolában a Rendészeti Ismeretek fakultatív tantárgyat oktatók előzetesen felmérték, hogy a tanulók hogyan viszonyulnának egy rendőrségi gyakorlatban való közreműködéshez. A tanulók és tanáraik lelkesedtek az ötlet megvalósításáért. Ezért hivatalos iratban felkérték az iskola igazgatóját, hogy engedélyezze a diákok részvételét. Az igazgató hozzájárult a hallgatók szóban forgó rendőrségi gyakorlaton való jelenlétéhez, melyre 2007. szeptember 13-án, Kaposújlak repülőterén került sor. Az iskolások a helyszínen tájékoztatást kaptak a gyakorlat céljáról, a betartandó rendszabályokról, a gyakorlás során megvalósuló rendőri tevékenységre vonatkozó reagálásuk mikéntjéről. Külön felhívták figyelmüket részvételük önkéntességére. A gyakorlás két fázisban történt.
Az első fázisban a diákok (gyakorlat során szerepük szerint „jelzők”) békés tömeget alkottak, akik a rendőri felszólításnak engedelmeskedtek, illetve passzívan ellenálltak. Ezen belül a rendőrök gyakorolták a mozgósorfal alakítását, mozgatását, a „folyosónyitást”, a tömeg területről való kiszorítását, védett csoport és személy kísérését.
A második fázisban a tanulók („jelzők”) aktív ellenálló tömeget alakítottak, a rendőrök pedig kétsoros mozgósorfal alakítása, mozgatása, alacsony- és magas pajzsfal alakítása, kiemelő csoport harceljárása végrehajtását imitálták. A harceljárás során a hallgatók teniszlabdákat, üres műanyag flakonokat használva dobálták a rendőri köteléket. A dobáló csoportból – önként jelentkezéssel kiválasztott, egyedi öltözetben, sapkában lévő – hat 10. osztályos és négy 11. osztályos diákot kiemeltek. A gyakorlat során egy régi típusú pajzs műanyag része – az anyag elöregedése miatt – eltörött és egy diák kezét elvágta, aki könnyű sérülést szenvedett. Az ő részére a gyakorlaton jelenlévő orvos és szakasszisztens haladéktalanul elsősegélyt nyújtott. Az iskolában a gyakorlat nem váltott ki negatív visszhangot sem a szülők, sem a diákok között.
Az iskola igazgatójának tájékoztatása szerint az iskolában az 1996/1997-es tanévtől folyik közbiztonsági fakultációs képzés. Ennek központi elfogadott (akkreditált) tanterve van, amely az iskola pedagógiai programjának része. A „belügyi rendészeti ismeretek” tantárgy keretében a diákok kötelesek a rendvédelmi feladatok elsajátítására. A pedagógiai program erre vonatkozóan tartalmazza, hogy „A tantárgy oktatásának feladata a rendészeti szervek … erőiről és eszközeiről … ismeretek átadása. … A tananyag áttekinti a rendészeti szervek tevékenysége során alkalmazott intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazásait … megismertet a terepen … a jogellenes cselekmény köreivel és a velük szembeni fellépés szabályaival …” Ezen kívül a 11. évfolyam tananyagában szerepel, hogy: „Intézkedések, kényszerítő eszközök 40 óra kereten belül. Kényszerítő eszközök alkalmazásának alapvető szabályai: – testi kényszer, – bilincs, – vegyi eszköz, – rendőrbot, stb.” A szóban forgó rendőrségi gyakorlaton a tanulói részvétel az idézett tantervi követelmények ismeretében, ahhoz kapcsolódóan történt. 
Az igazgató kifejtette azt is, hogy az iskola és a rendőrség „Együttműködési megállapodás”-t kötött, mely tartalmazza, hogy „az iskola biztosítja a tanulók részvételét – a rendőrség igényeinek megfelelően – a különböző rendőrségi rendezvényeken.”
Összességében az igazgató úgy foglalt állást, hogy a rendőrségi gyakorlat során – álláspontja szerint – nem sérültek a gyermeki jogok. Tanulói, szülői észrevételt nem kapott, csak egy érdeklődő levelet, mely alapján igazgatóhelyettesével felkerestette mind a három érintett osztályt, az esetleg utólag felmerült problémák feltárására. A tanulók azonban ilyenről nem számoltak be. Hiányosságnak minősítette azonban az igazgató, hogy az önkéntes részvétel lehetőségére vonatkozó tanulói nyilatkozatot nem foglalták írásba. Ezért elrendelte, hogy hasonló esetben a diákokat írásban kell nyilatkoztatni.
Végül az igazgató válaszában tájékoztatott azokról az eredményekről, melyeket a közbiztonsági képzésben résztvevő tanulók értek el a rendőri rendezvényeken való közreműködésükkel.

A vizsgálat megállapításai
1. Az emberi méltósághoz való alapjog érvényesülése szempontjából, figyelemmel a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (továbbiakban: Kt.) rendelkezéseire, megvizsgáltam az iskola igazgatójának eljárását, melynek során engedélyezte a tanulók közreműködését a rendőrségi tömegoszlatás gyakorlati részében. A közoktatás valamennyi szereplőjének személyi szabadságjogai olyan alapvető alkotmányos jogok, melyeket a közoktatási törvény biztosít. A közoktatási intézmény – jellemzően az iskola – függőségi rendszerében ez különösen e jogok sérülékenysége miatt jelentős. Érvényesülésükhöz nélkülözhetetlen az oktatási szereplők együttműködése, jogi tájékozottsága.
Az emberi méltósághoz való jog mindenkit megillető alapjog, nem függ attól sem, hogy az oktatás szereplői megszegték-e valamely kötelezettségüket. (64/1991. (XII. 17.) AB. határozat, ABH 1991. 300-301. oldal.) A Kt. 10. § (2) bekezdése egyebek mellett kimondja, hogy a tanuló személyiségét, emberi méltóságát és jogait tiszteletben kell tartani. Ugyancsak e helyütt rögzíti a Kt., hogy a tanuló joga, hogy személyiségi jogait, így különösen személyiségének szabad kibontakoztatásához való jogát, cselekvési szabadságát az iskola tiszteletben tartsa (Kt. 10. § (3) bek. e/ pontja).
Az Alkotmányban rögzített emberi méltósághoz való jog (54.§ (1) bek.) további külön nevesített, általános személyiségi jogokat, úgynevezett részjogosítványokat is magába foglal. Ezt bontja ki konkrétan a közoktatás rendszerében a Kt. aként, hogy az emberi méltósághoz való alapjog az oktatás rendszerének valamennyi résztvevője, illetve azok egymás közötti kapcsolata tekintetében meghatározó és kötelező érvényű. Jelen vizsgálat szempontjából különösen jelentős a tanulók emberi méltósághoz kapcsolódó részjogosítványa, az általános cselekvési szabadság tiszteletben tartása.
Az iskola igazgatója – a megyei főkapitány felkérésének eleget téve – engedélyezte, a 16-18 éves diákok számára 2007. szeptember 13-án, Kaposújlak repülőterén a rendőrségi gyakorlaton való részvételt, mely során a rendőrök tömegoszlatást gyakoroltak. A kétségtelenül jó szándékú engedélyezéskor azonban figyelmen kívül hagyta az igazgató azokat a körülményeket, melyek a rendőrségi gyakorlat során, a jellemzően erőszakos, vagy annak imitált fellépés következtében a tanulók számára veszélyhelyzetet idézhetnek elő. Ebből következően figyelmen kívül maradt a közoktatási törvényben rögzített azon kötelezettsége is, mely szerint az intézménynek gondoskodnia kell a gyermekek, tanulók biztonságban és egészséges környezetben történő neveléséről, oktatásáról (Kt. 10. § (1) bek.).
Az a tény pedig, hogy az egyik diák a helyszínen könnyű sérülést szenvedett, és elsősegélyben kellett részesíteni, alátámasztja azt az érvelést, hogy a gyakorlat ideje alatt potenciális veszélyhelyzetben voltak a diákok.
Az általános cselekvési szabadság minden olyan cselekvést magába foglal, amely az egyén szabad választási lehetőségéből fakad. A tanulók azonban végső soron nem szabad akaratukból vettek részt a rendőrségi munkában, hanem a „belügyi rendészeti ismeretek” tanóra keretében, vagyis választási lehetőségük nem volt, ha a tantervi kötelezettségüknek eleget akartak tenni. Mindezekre figyelemmel azzal, hogy az igazgató engedélyezte a rendőrségi tömegoszlatás gyakorlásában az iskola diákjainak tanóra keretében való részvételét, az élethez és emberi méltósághoz való alapjoggal összefüggésben sértette a tanulók általános cselekvési szabadságát.
Természetesen az alapjogok, mint ahogy az emberi méltósághoz való jog, illetve azok részjogosítványai korlátozhatók, de a korlátok nem lehetnek önkényesek, vagy ésszerű alap nélküliek. Az alapjogok korlátozására csak célhoz kötötten, szükséges és arányos mértékben kerülhet sor. „Az állam akkor nyúlhat az alapjog korlátozásának eszközéhez, ha másik alapvető jog és szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos érték védelme más módon nem érhető el. Az alapjog korlátozásának alkotmányosságához tehát önmagában nem elegendő, hogy a másik alapjog vagy szabadság védelme vagy egyéb alkotmányos cél érdekében történik, hanem szükséges, hogy megfeleljen az arányosság követelményeinek: az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő arányban legyen egymással. A törvényhozó a korlátozás során köteles az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt alkalmazni. Alkotmányellenes a jog tartalmának korlátozása, ha az kényszerítő ok nélkül, önkényesen történik, vagy ha a korlátozás súlya az elérni kívánt célhoz képest aránytalan.” (30/1992. (I. 26.) AB hat.)
Az engedélyezés azon indoka, hogy a tanulói részvétel tantervi követelményként, ahhoz kapcsolódóan történt, valamint az iskola és a rendőrség közötti „Együttműködési megállapodás” teljesülésének is része volt, nem felelt meg az alapjogok korlátozásával szemben támasztott szigorú követelményeknek, alkotmányjogi összefüggésben aránytalanul és szükségtelenül korlátozta a tanulók általános cselekvési szabadságát.
Az oktatáshoz való jog sajátossága, hogy nemcsak jogosultságot, hanem kötelezettséget is jelent, nevezetesen a Kt. 6. § (1) bekezdésébe foglalt tankötelezettséget. E szerint a tanuló köteles a tanórákon részt venni és tanulmányi kötelezettségének eleget tenni (Kt. 12. § (1) bek. a./ és b./ pontja). Ha a tanuló a tanóráról engedély nélkül hiányzik, akkor viselnie kell az ezzel járó következményeket (pl: a szóbeli, írásbeli figyelmeztetés, osztályfőnöki, igazgatói megrovás, stb.). A tanulókra háruló tankötelezettséghez kapcsolódik a nevelési-oktatási intézmény felügyeleti kötelezettsége, amely alapján az intézmény gondoskodni köteles a gyermek, tanuló testi épségének megóvásáról (Kt. 41. § (5) bek.). E kötelezettség a Kt. 121. § (1) bek. 11./ pontja alapján a nevelési-oktatási intézménybe történő belépéstől annak jogszerű elhagyásáig terjedő időben áll fenn. Az iskolának mindent meg kell tenni annak érdekében, hogy megvédje a gyermekek, tanulók testi épségét, de minden erre irányuló tevékenységénél pedagógiai módszereket, eszközöket kell alkalmaznia. Az Alkotmánybíróság is rámutatott arra, hogy "a gyermeknek az a joga, hogy az állam részéről a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemben és gondoskodásban részesüljön (Alkotmány 67. § (1) bek.) az állam alkotmányos kötelességét alapozza meg a gyermek fejlődésének védelmére." Figyelemmel továbbá arra, hogy az alapjogi bíráskodás a gyermekek esetében a különösen védendő státuszhoz fűződő jog feltétlen óvásából indul ki, az Alkotmánybíróság megállapította, hogy "maga az Alkotmány és nemzetközi egyezmények teszik állami kötelességgé a gyermek fejlődési útjának megóvását a veszélyektől és kockázatoktól, éppen annak érdekében, hogy felkészülhessen a felelős és tájékozott döntésekre, mihelyt életkorával vélelmezett érettsége erre képessé teszi." (21/1996. (V. 17.) AB hat.)
Álláspontom szerint a diákok rendőrségi tömegoszlatási gyakorlaton való jelenléte, illetve annak kizárólag az iskola igazgatója által való engedélyezése nem tekinthető pedagógiai módszernek, sem pedagógiai eszköznek.
Az előzőekből következik, hogy az iskola olyan nevelő és oktató munkát köteles folytatni, amely az ismereteket sokoldalúan közvetíti, és választási lehetőséget nyújt az odajáró tanulók részére. A vizsgált ügyben az iskola vezetője és érintett pedagógusai nem tartották be az Alkotmányban, továbbá a közoktatásról szóló törvényben meghatározott – és az előzőekben hivatkozott – elveket.
Mindez az Alkotmány 67. §-ának (1) bekezdésében foglalt gyermeki jogok tekintetében –, amely szerint a Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga, hogy családja az állam és a társadalom részéről olyan védelemben és gondoskodásban részesüljön, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges – visszásságot idézett elő.
Nem vitatható, hogy rendőrségi tömegoszlatáson a demonstráló tömeg részeseként való jelenlét, még ha „csak játéknak” tűnik is, nem egyeztethető össze a 16-18. éves korosztály megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődése biztosításával.
A közoktatási törvénynek a már ismertetett rendelkezései azt szolgálják, hogy a tanulókat is megillesse valamennyi szabadságjog, így a véleménynyilvánítás, a lelkiismeret, a meggyőződés szabadsága. A kiskorúnak a gyermekvédelemhez való külön alkotmányos joga kiemelten fontossá teszi ezeket a jogokat. A tanulóknak az iskolában példát kell kapniuk arról, hogy ezek a jogok miként érvényesülnek, az őket nevelők ezeket tiszteletben tartják. Ha az iskola ezt elmulasztja és – mint a jelen ügyben – nem kéri írásban, megfelelően dokumentálva a szülők véleményét valamely eseményről, illetve a szülőket nem tájékoztatja előzetesen gyermekük olyan rendezvényen való részvételéről, amely gyermekük véleménynyilvánításhoz, meggyőződéshez, gondolat szabadsághoz való jogait befolyásolhatja, e jogok nyilvánvalóan sérülnek. A tanulóknak a szóban forgó rendőrségi rendezvényen történt jelenlétre történt – az iskola hatalmi eszközeire alapozó – direkt "ösztönzése", sértette az előbbiekben felsorolt szabadságjogokat, különös tekintettel a tanulók, a szülők meggyőződésének tiszteletben tartására, az ismeretek többoldalú, tárgyilagos közvetítésére, de mindenekelőtt a gyermek, a tanuló életkori sajátosságainak a követelményére. 
2. Vizsgálatom során alapjogi szempontból értékeltem azt is, hogy a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság közbiztonsági állományából szervezett ideiglenes csapatszolgálati alegység a 2007. évi gyakorlati képzés végrehajtásához 16-18 éves diákokat vett igénybe:
A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (továbbiakban: Rtv.) 58. § (1) bekezdés g/ pontja szerint „A rendőrök csapaterőben alkalmazhatók … a gyülekezési jogról szóló törvény hatálya alá tartozó vagy más jelentős rendezvény rendjének biztosítására; …” A gyülekezési jogról szóló 1989. évi III. törvény 14. § (1) bekezdése pedig meghatározza azokat az eseteket, amikor a rendőrség a rendezvényt feloszlatja. A tömegoszlatás szabályait ugyancsak az Rtv. tartalmazza. Az 59. § így szól: „(1) Ha a jogellenesen összegyűlt, illetőleg jogellenes magatartást tanúsító tömeg a szétoszlásra irányuló rendőri felszólításnak nem tesz eleget, a Rendőrség az e fejezetben szabályozott kényszerítő eszközök alkalmazása mellett a tömeggel szemben a következő eszközt, illetőleg intézkedést alkalmazhatja: a) vízágyút, b) pirotechnikai eszközt, c) ingerlőgázt, d) elfogó hálót, e) lóháton vagy járműkötelékben végzett kényszeroszlatást.”
Nem kétséges tehát a rendőrség tömegoszlatásra való jogosultsága, amit csapaterő alkalmazásával hajt végre. A csapaterő alkalmazásának szabályait a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 62/2007. (XII. 23.) IRM rendelet (továbbiakban: RSzSz) tartalmazza. Az RSzSz 74. § (5) bekezdése kimondja, hogy „Tömeggel szemben a csapaterő a következő kényszerítő eszközöket alkalmazhatja: a) passzív ellenállás esetén testi kényszert, b) aktív ellenszegülés esetén rendőrbotot, vegyi eszközt, ingerlőgázt, elektromos sokkoló eszközt, bilincset, pórázon vezetett szolgálati kutyát szájkosárral vagy anélkül, valamint vízágyút, …” (Megjegyzem, hogy az idézett jogszabályhely megegyezik a 2007. szeptember 13-án, vagyis a szóban forgó rendőrségi gyakorlat idején hatályban volt 3/1995. (III. 1.) BM rendelet csapaterő alkalmazásával kapcsolatos rendelkezéseivel.)
Nem vitatom annak fontosságát sem, hogy a csapaterő feladatok ellátásához, illetve az esetleges tömegdemonstrációk biztosításához szükséges a rendőrök rendszeres szakmai továbbképzése. Ennek kívánt eleget tenni a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság érintett állománya 2007. szeptember 13-án. Az azonban kérdéses, hogy középiskolás diákok gyakorlatban való közreműködése vajon megfelelően, pozitívan hatott-e szellemi, erkölcsi fejlődésükre, hiszen a gyakorlat „hátborzongató élmény”-t is nyújthatott. 
Amint arra már utaltam, az állam csak abban az esetben korlátozhatja az alapjogokat, ha a legitim célok védelme más módon nem érhető el. Valamely alapjog korlátozásának az is feltétele, hogy a korlátozás megfeleljen a szükségesség-arányosság követelményeinek: az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő arányban legyenek egymással. Álláspontom szerint ezt az alapelvet konkrét esetben a rendőrség sem érvényesítette, eljárása nem felelt meg a gyermekek különleges státuszából eredő követelménynek. A Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény 19. cikke rögzíti, hogy a gyermekkorút, vagyis a 18. élet évét be nem töltött személyt meg kell védeni minden olyan erőszaktól, támadástól, fizikai és lelki durvaságtól, amely alkalmas bármilyen negatív hatás elérésére.
Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a rendőrség azzal, hogy 18. életévüket be nem töltött gyermekeket – tanítási óra keretében – alkalmazott a rendőri állomány tömegdemonstráció során előforduló feladatai ellátásához való felkészítéshez, visszásságot okozott a gyermekek megfelelő szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez való alapjoggal összefüggésben. Sérült a diákok szüleinek az Alkotmány 67. § (2) bekezdésében biztosított azon joga is, hogy a gyermeküknek adandó nevelést megválasszák, illetve megvédjék őket azoktól a fizikai, lelki hatásoktól, amelyeket a rendőrök által gyakorolt, de tömegdemonstrációkon a valóságban is tanúsítandó rendőri intézkedések révén átéltek.
A rendőrfőkapitány beszámolója szerint a gyakorlat első fázisában a diákok feladatuk szerint békés tömeget alkottak, a rendőri felszólításnak engedelmeskedtek, illetve passzívan ellenálltak. A gyakorlat második fázisában „alakítottak” aktív ellenálló tömeget. A gyakorlat ez utóbbi szakaszában a diákok teniszlabdákat, üres műanyag flakonokat dobáltak a rendőrök irányába. A modellezett helyzet tehát azt valószínűsíti, hogy a rendőrök úgy jártak el, mintha valós tömegdemonstráció résztvevőivel szemben intézkednének, vagyis passzív ellenállás esetén az RSzSz-ben megengedett, testi kényszert, aktív ellenszegülés esetén pedig akár bilincset, rendőrbotot, ingerlőgázt is alkalmazhattak. E nélkül ugyanis a gyakorlat nem érhette volna el valódi célját. E vélelmet erősíti az a tény is, hogy a dobáló diákok közül tíz személyt kiemeltek, valamint egy diák könnyebben megsérült. 
Mindebből következően: a rendőrségi gyakorlatban iskolai tanóra keretében való közreműködés során a diákok úgy voltak fizikai és/vagy pszichés bántalmazás veszélyének kitéve, hogy ennek lehetőségéről, esetleges következményeiről sem ők, sem szüleik nem rendelkeztek kellő információkkal. Ezen mulasztással az oktatási intézmény és a rendőrség is visszásságot idézett elő a diákok legalapvetőbb jogaival: a méltósághoz és a testi épséghez való joggal összefüggésben. 

Intézkedéseim
A feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok konkrét ügyben való orvoslására nyilvánvalóan már nincs lehetőség. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvényben kapott jogosítványaim alapján azonban a következő intézkedéseket teszem:
1. Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján kérem Kaposvár Megyei Jogú Város polgármesterét, hogy a képviselő-testület, mint az Eötvös Loránd Műszaki Szakközépiskola, Szakiskola és Kollégium fenntartója, tegyen hatáskörébe tartozó intézkedést annak érdekében, hogy a jelentésben feltárt visszásságok a jövőben ne ismétlődjenek meg.
2. Felkérem Kaposvár Megyei Jogú Város főjegyzőjét, hogy törvényességi felügyeleti jogkörében eljárva hívja fel az Eötvös Loránd Műszaki Szakközépiskola, Szakiskola és Kollégium igazgatójának a figyelmét, hogy hasonló esetben az írásbeli szülői engedély beszerzésén kívül, írásban tájékoztassa a szülőket arról is, amit a nyilatkozatuk beszerzése révén szeretne elkerülni. Hívja fel továbbá az igazgatót arra, hangsúlyozza a tantestület tagjainak, hogy a tanítási órán az órát tartó tanáré a meghatározó szerep, felelőssége az órának arra az időtartamára is kiterjed, amikor külső személy működik közre, az említett alapjogok érvényesülésének szempontjából pedig garanciális jelentőségű az iskola pedagógusának, esetleg felelős vezetőjének a jelenléte akkor, amikor tanítási órán, a tanítási órához nem tartozó, engedélyhez kötött eseményen működnek közre a diákok. 
3. Felkérem az országos rendőrfőkapitányt, hogy valamennyi megyei főkapitányságon vizsgáltassa meg a közbiztonsági állományból szervezett ideiglenes csapatszolgálati alegységek éves gyakorlati képzésének tervét és annak végrehajtási módját, különös tekintettel arra, hogy ahhoz külső közreműködőket igénybe vesznek-e, ha igen, az megfelel-e a vonatkozó alkotmányos követelményeknek.
4. Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Somogy Megyei rendőrfőkapitánynál, hogy a főkapitányság csapatszolgálati alegységeinek gyakorlataihoz közreműködőként csak akkor vegyenek igénybe 18. életévüket be nem töltött diákokat, ha ahhoz a szülők írásbeli engedélyét beszerezték. Ellenkező esetben, ha szükséges pl. a honvédség, esetleg más megyei főkapitányság állományából kérjenek közreműködőket.
Jelentésemet tájékoztatásul megküldöm az oktatási és kulturális miniszternek, az igazságügyi és rendészeti miniszternek, valamint az oktatási jogok miniszteri biztosának.

Budapest, 2008. január 4.

Dr. Szabó Máté sk.