Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
OBH 4250/2007. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos 1999-ben született gyermeke tankötelezettsége teljesítésével kapcsolatban a Budapest Főváros XVIII. kerület Vajk-sziget Általános Iskola intézkedéseinek vizsgálatát kérte az országgyűlési biztostól. A két kiskorú gyermekét egyedül nevelő anya sérelmesnek tartotta, hogy nem kapott segítséget ahhoz, hogy magatartási problémákkal küzdő gyermeke a számára megfelelő általános iskolába járjon. A 2007 szeptemberében kelt beadvány tartalmazta, hogy a gyermeket oktató általános iskola megoldási javaslata arra terjedt ki, hogy kérték a szülőt, kezdeményezze gyermeke magántanulóként való oktatását.
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült az állam alapvető intézményvédelmi kötelezettségének sérelme, továbbá a gyermek kiemelt védelemhez való joga sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) és 17. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az ügy korrekt feltárása érdekében tájékoztatást kértem Budapest, XVIII. kerület Pestszentimre-Pestszentlőrinc Önkormányzat címzetes főjegyzője (a továbbiakban: főjegyző) álláspontjáról – különös tekintettel az iskola, a gyermekjóléti szolgálat, illetve a nevelési tanácsadó eljárását illetően –, valamint az általa tett, vagy tenni kívánt intézkedésekről.

Az érintett alkotmányos jogok
– Az állam alapvető jogvédelmi kötelezettsége: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.”[Alkotmány 8. § (1)]
– A gyermek kiemelt védelemhez való joga: „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” [Alkotmány 67. § (1)]

A megállapított tényállás
A főjegyzőtől kapott tájékoztatás és a rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján a következő tényállás rögzíthető. 
A 2004 szeptemberében elvégzett óvodai szűrővizsgálaton – tekintettel a gyermek agresszív magatartására, beilleszkedési nehézségeire – a nevelési tanácsadó a gyermek pszichoterápiás kezelését javasolta.  Az anya három alkalommal elvitte a gyermeket a kezelésre. Nincs információ arra nézve, hogy a szülő miért nem akarta/tudta a gyermeket továbbiakban elvinni a szakemberhez. 
Ezt követően 2005. október 27. és 2006. május 18. között a gyermekkel az óvodapszichológus foglakozott.
A 2006. március 27-én kelt iskolaérettségi vizsgálat alapján a gyermeket iskolaérettnek nyilvánították. A problémamegoldó, analógiás, kauzális analitikus-szintetikus gondolkodást igénylő feladatokat gyorsan és jól teljesítette. A vizsgálati eredmény a következőket is rögzítette: „képolvasási feladatban észlelését a családi élettörténet befolyásolja. A gyermekre terhelő érzelmi reakciókat ad… Az érzelmi élet instabilitása miatt terápiára jár a Nevelési Tanácsadóba. Szeptembertől javasoljuk e megkezdett munka folytatását.” A szakvélemény szerint a gyermek érdekét kislétszámú osztályban való iskolakezdése szolgálta volna, a javaslat azonban – az anya kérésére – normál első osztályba való tankötelezettség teljesítésére vonatkozott.
2006 szeptemberében a gyermek megkezdte általános iskolai tanulmányait. A nevelési tanácsadó – magatartási problémái miatt – 2006 októberére ismét vizsgálatra jegyezte elő a gyermeket. A vizsgálatot megelőzően készült pedagógiai jellemzés rögzítette a gyermek tanórai munkavégzése megtagadásának, társai verbális és fizikai bántalmazásának tényét, a pedagógusok trágár szavakkal való illetését, az alapvető higiéniai szabályok megsértését, valamint korának nem megfelelő szexuális érdeklődését.
Az előzményekben szerepelt, hogy a gyermek négy éves volt, amikor szülei elváltak, és abban az évben született testvére, és kezdett ő óvodába járni. A pedagógus utal a gyermek és apa rendszeres kapcsolattartására, apához való erős fiúi kötődésére. A pedagógus tapasztalatai alapján az apa alkoholizál, nem zárta ki korábbi, esetlegesen folyamatos agresszióját a gyermekkel szemben. Az édesanya iskolával való együttműködését a pedagógus kezdetben jónak tartotta. „Édesanyja eleinte együttműködőnek tűnt, de később kiderült, hogy még beírásait sem beszélik meg otthon, legtöbbször alá sem írja azokat, csak többszöri felszólításra, de a gyermek kérdőre vonása, szinte mindig elmarad. Teljes következetlenség jellemzi az otthoni nevelést.” A pedagógus utalt arra is, hogy a megerősítő simogatás időnként kifejezetten boldoggá teszi a gyermeket, máskor ugyanazokat a mozdulatokat szavakkal utasítja el.
A nevelési tanácsadó a vizsgálat alapján sürgős pszichoterápiai kezelést javasolt. A vizsgálat eredményét a gyermek osztályfőnöke, és az alsós munkaközösség vezetője (fejlesztő pedagógus), – azt értelmezve – ismertette az anyával az iskolában.
A következő – 2006. december 17-én kelt – szakvélemény szerint a gyermek átlag feletti intellektuális képességekkel rendelkezik. A javaslat – többek között a gyermek korai személyiségfejlődésében elszenvedett traumái miatt – ismét mielőbbi pszichoterápia megkezdését javasolta, valamint felvetette a családterápia szükségességét is.
Tekintettel arra, hogy a nevelési tanácsadó pszichológusainak terápiás rendelési ideje telített volt, azonnali segítségnyújtásra a családterápiás foglakozáson való részvétel nyújtott lehetőséget. A család két alkalommal megjelent a foglakozáson, a továbbiakban az anya a távolmaradása okát nem jelölte meg, ezért az előjegyzett időpontokban más, segítséget kérő családot fogadott a pszichológus.
A gyermek az iskolai fejlesztő fogalakozásokon – melynek célja játék és beszélgetés általi segítségnyújtás volt – részt vett. A foglakozások nem vezettek eredményre, a gyermek magatartása nem változott, ennek következtében több szülő jelezte, hogy emiatt saját gyermekét másik iskolába viszi.
A 2006. december 21-én kelt feljegyzés rögzítette, hogy az iskola igazgatója, az alsós munkaközösség vezetője és a szülő megállapodtak abban, hogy az édesanya még az első félév befejezése előtt – a nevelési tanácsadó véleménye ismeretében – a gyermek számára „megfelelőbb” intézményt keres, és annak eredményéről a téli szünet után tájékoztatja az intézmény vezetőségét.
A 2007. január 15-ei megbeszélésen részt vett a gyermek mindkét szülője, az iskola igazgatója, az alsós munkaközösség vezetője, az osztályfőnök és a napközis nevelő. Az akkor készült feljegyzés tanúsága szerint a jelenlevők megállapodtak abban, hogy a gyermek érdekét az szolgálná, ha tanulmányait kislétszámú osztályban, megfelelő szakemberek segítségével folytatná. A szülők ígértet tettek arra, hogy a szakemberek által javasolt iskolát felkeresik. A feljegyzést az iskola képviselői aláírták, azonban azon a szülők aláírása nem szerepel.
2007 áprilisától az iskolában dolgozó pszichológus felajánlotta a segítségét, az anya azonban – a közelgő tanév végére hivatkozva – nem látta értelmét a terápia megkezdésének.
A 2006/2007-es tanév végén az iskola ismét javasolta az iskolaváltást. Az anya az önkormányzat segítségét kérte, ahol javasolták neki a gyermek szakértői bizottsági vizsgálatát. Tájékoztatást kapott, hogy a sajátos nevelési igényű gyermekek térítésmentesen járhatnak az állapotuknak megfelelő magániskolába. A szakértői bizottság a gyermeket nem nyilvánította sajátos nevelési igényűnek, az anya – anyagi okok miatt – magániskolába nem tudta átíratni gyermekét.
A főjegyző az óvoda, az iskola, a nevelési tanácsadó, és az önkormányzat segítségnyújtásra irányuló tevékenységének eredménytelenségét a szülő betegségével, elfoglaltságával, elérhetetlenségével, együttműködésének hiányával, ráhagyó magatartásával indokolta. Végül hivatkozott arra, hogy minden esetben csak komoly nehézségek árán sikerült az édesanyával időpontot egyeztetni, álláspontja szerint a felajánlott lehetőségekkel a család egyetlen alkalommal sem élt.
Tekintettel arra, hogy a gyermek bejelentett lakóhelye a főváros X. kerületében van az anyának a XVIII. kerületi Önkormányzat – azzal az indokkal, hogy a környezetváltozás esetlegesen pozitív irányba mozdítja el a gyermeket – javasolta a gyermek kötelező felvételét biztosító iskolába való átíratását.
A gyermek a 2007/2008-as tanévet az iskolában magántanulóként kezdte meg, ezt követően – a főjegyző 2007. október 27-én kelt hivatalomnak adott tájékoztatása szerint – az anya a gyermeket átíratta a kötelező felvételt biztosító iskolába. A család és a gyermekjóléti szolgálat kapcsolatáról, valamint a főjegyző által a gyermek érdekében tett, vagy tenni kívánt intézkedéseiről nem kaptam információt.

A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat során arra kerestem alapjogi aspektusú választ, hogy panaszos gyermeke számára az oktatási intézmény valóban az állapotának és körülményeinek legmegfelelőbb másik oktatási intézményt javasolta-e, illetve általában a gyermek neveléséért, gondozásáért felelő szakemberek valóban kellő körültekintéssel jártak-e el a gyermek érdekében.
A gyermek magatartási, beilleszkedési problémái 2004. évtől kezdődően álltak fenn. A gyermek pszichoterápiás kezelését ennek megfelelően a szakemberek minden alkalommal javasolták. Az anya a vizsgálatokra a gyermeket elvitte, a javasolt terápiás foglalkozásokat a gyermek megkezdte, de azokat – mivel a szülő néhány alkalom után nem biztosította számára részvételt – nem folytatta, így pozitív változás magatartásában nem volt érzékelhető. A 2006. év végén javasolt egyéni terápiát a nevelési tanácsadó kapacitás hiányában nem tudta biztosítani. A gyermekkel foglakozott az óvodapszichológus, részt vett az iskolai fejlesztőpedagógiai foglalkozásokon, amelyek ugyancsak nem vezettek eredményre.
A pszichológiai vélemények a gyermek érzelmi életének instabilitását, korai személyiségfejlődésben elszenvedett traumáit, a pedagógiai vélemény a szülők válásának, a testvére megszületésének feldolgozatlanságát, az apához való erős kötődését rögzítették. Az anya kezdetben együttműködő volt, később a gyermeket tanító pedagógus következetlen nevelést, a gyermek iskolai fejlődésének, magatartásának csak felszólításra történő figyelemmel kísérését tapasztalta. A főjegyző tájékoztatása utal az anya betegségére, elfoglaltságára, anyagi gondjaira.
Mindezekre figyelemmel – hivatkozva a Gyvt. fogalom meghatározására – a gyermek körülményei következtében kialakult veszélyeztetettsége megállapítható.
Az iskolának tudomása volt arról, hogy az anya a terápiás kezeléseket megszakította, de annak okát, az anya együttműködése hiányának hátterét nem tárták fel, a pedagógusok – mint a gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjai – a gyermek veszélyeztetettségét a gyermekjóléti szolgálatnál nem jelezték. (Lásd még: OBH 1024/2008.) Ebből következően, a fentebb részletesen feltárt tények ismeretének hiányában problémái megoldásához az anya a gyermekvédelmi alapellátás keretében segítséget nem kapott/kaphatott. Az alapellátás igénybevételének hiányában azonban nem állapítható meg, hogy annak segítségével – pl. a kisebb gyermek felügyeletének megoldása, életvezetési tanácsok stb. – a gyermek veszélyeztetettsége valóban megszüntethető lett volna. (Egyebekben, az alapellátásban való gondozás eredménytelensége esetén a jegyző kötelezettsége a gyermek védelembe vétele.)
Álláspontom szerint a beilleszkedési, magatartási, súlyos pszichés zavarokkal küzdő, amúgy kiemelkedő képességű gyermek magántanulóként való oktatásának javaslata, a kötelező iskolai felvételt biztosító alapfokú oktatási intézménybe való átíratása semmiképpen nem szolgálta a gyermek érdekét. A szakirodalom szerint önmagában az iskolaváltás, az „új környezet” nem alkalmas problémamegoldásra.
Az alapvető jogok érvényesülésének garanciája az Alkotmány 8. §-ában rendelt, az állam alapvető intézményvédelmi kötelezettsége, mely szerint „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége”. A hivatkozott alapvető jogvédelmi kötelezettségen túl az Alaptörvény rögzíti a gyermeknek a család, az állam és a társadalom részéről megillető megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz való jogát is.  Az Alkotmánybíróság 995/B/1990. számú határozatában kifejtette, hogy a gyermeket minden olyan alkotmányos alapvető jog megillet, mint mindenki mást, de ahhoz, hogy a jogok teljességével képes legyen élni, biztosítani kell számára az életkorának megfelelő minden feltételt felnőtté válásához.
A gyermek nevelése, fejlődésének biztosítása elsődlegesen a szülők felelőssége és kötelezettsége, a gyermeki jogok biztosítása és előmozdítása érdekében az államnak a szülőknek megfelelő segítséget kell nyújtania. A gyermeknek az a joga tehát, hogy az állam részéről a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemben és gondoskodásban részesüljön, az állam alkotmányos kötelességét alapozza meg a gyermek fejlődésének védelmére. (Az értelmezett Alkotmány, Szerk: Dr. Holló András és Dr. Balog Zsolt, Magyar Hivatalos Közlönykiadó, Budapest, 620. oldal)
Előzőekre figyelemmel megállapítottam, hogy az arra irányuló kezdeményezések ellenére a panaszos édesanya nem kapott valós segítséget szülői kötelezettsége teljesítéséhez, és ezzel összefüggésben a gyermeki jogok érvényesülése érdekében hatékony intézkedések elmulasztása miatt a kisiskolás gyermek nem az állapotának megfelelő oktatási intézményben teljesíti tankötelezettségét, amely az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében deklarált, a gyermeket az állam és a társadalom részéről megillető kiemelt védelemhez fűződő joggal összefüggésben visszásságot okozott. 

Intézkedések
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Budapest Főváros XVIII. kerület Vajk-sziget Általános Iskola igazgatójánál, hogy a jövőben tegyenek eleget a Gyvt. 17. § (2) és (3) bekezdésében foglalt jelzési és együttműködési kötelezettségüknek.
Felkérem Budapest XVIII. kerület Csibész Gyermekjóléti Központ vezetőjét, hogy a családdal vegye fel a kapcsolatot, a gyermek védelme érdekében tegye meg a szakmailag megalapozott intézkedéseket. 

Budapest, 2008. április 29.
Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról (Közoktv.)
15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (NM rendelet)
331/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet a gyermekvédelmi és gyámügyi feladat- és hatáskörök ellátásáról, valamint a gyámhatóság szervezetéről és illetékességéről

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
17. § (1) Az országgyűlési biztos a hozzá benyújtott beadványt - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - köteles megvizsgálni. A célszerűnek tartott intézkedést - e törvény keretei között - maga választja meg.

1991. évi LXIV. törvény a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről
18. cikk 1. Az Egyezményben részes államok minden erejükkel azon lesznek, hogy biztosítsák annak az elvnek az elismertetését, amely szerint a szülőknek közös a felelősségük a gyermek neveléséért és fejlődésének biztosításáért. A felelősség a gyermek neveléséért és fejlődésének biztosításáért elsősorban a szülőkre, illetőleg, adott esetben a gyermek törvényes képviselőire hárul. Ezeket cselekedeteikben mindenekelőtt a gyermek mindenek felett álló érdekének kell vezetnie.
18. cikk 2. Az Egyezményben említett jogok biztosítása és előmozdítása érdekében a részes államok megfelelő segítséget nyújtanak a szülőknek és a gyermek törvényes képviselőinek a gyermek nevelésével kapcsolatban reájuk háruló felelősség gyakorlásához, és gondoskodnak gyermekjóléti intézmények, létesítmények és szolgálatok létrehozásáról.

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
5. § n) veszélyeztetettség: olyan - magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult - állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza.
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott alaptevékenység keretében a) az egészségügyi szolgáltatást nyújtók, így különösen a védőnői szolgálat, a háziorvos, a házi gyermekorvos, c) a közoktatási intézmények, így különösen a nevelési-oktatási intézmény, a nevelési tanácsadó, d) a rendőrség,
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek a) jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a gyermekjóléti szolgálatnál,
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni és egymást kölcsönösen tájékoztatni.
39. § (1) A gyermekjóléti szolgáltatás olyan, a gyermek érdekeit védő speciális személyes szociális szolgáltatás, amely a szociális munka módszereinek és eszközeinek felhasználásával szolgálja a gyermek testi és lelki egészségének, családban történő nevelkedésének elősegítését, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzését, a kialakult veszélyeztetettség megszüntetését, illetve a családjából kiemelt gyermek visszahelyezését.
(2) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek testi, lelki egészségének, családban történő nevelésének elősegítése érdekében
b) a családtervezési, a pszichológiai, a nevelési, az egészségügyi, a mentálhigiénés és a káros szenvedélyek megelőzését célzó tanácsadás vagy az ezekhez való hozzájutás megszervezése,
(4) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében a) a gyermekkel és családjával végzett szociális munkával (a továbbiakban: családgondozás) a gyermek problémáinak rendezése, a családban jelentkező működési zavarok ellensúlyozása,
68. § (1) Ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(3) A védelembe vétellel egyidejűleg a gyermek gondozásának folyamatos segítése és ellátásának megszervezése, a szülői nevelés támogatása érdekében a települési önkormányzat jegyzője a gyermek részére a gyermekjóléti szolgálat családgondozóját rendeli ki, és szükség esetén
b) kötelezi a szülőt, hogy gyermekével keressen fel valamely családvédelemmel foglalkozó személyt vagy szervezetet, c) kötelezi a szülőt arra, hogy gyermeke vegye igénybe az egészségügyi szolgáltatásokat, f) magatartási szabályokat állapít meg a gyermek számára a kifogásolt magatartás megszüntetése érdekében

1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról
6. § (1) A Magyar Köztársaságban - az e törvényben meghatározottak szerint - minden gyermek tanköteles.
(2) A gyermek, ha eléri az iskolába lépéshez szükséges fejlettséget, legkorábban abban a naptári évben, amelyben a hatodik, legkésőbb amelyben a nyolcadik életévét betölti, tankötelessé válik…
 7. § (1) A tankötelezettség - a szülő választása alapján - iskolába járással vagy magántanulóként teljesíthető.
30. § (1) A sajátos nevelési igényű gyermeknek, tanulónak joga, hogy különleges gondozás keretében állapotának megfelelő pedagógiai, gyógypedagógiai, konduktív pedagógiai ellátásban részesüljön attól kezdődően, hogy igényjogosultságát megállapították. A különleges gondozást - a gyermek, tanuló életkorától és állapotától függően, a 35. § (2) bekezdésében meghatározott szakértői és rehabilitációs bizottságok szakértői véleményében foglaltak szerint - a korai fejlesztés és gondozás, az óvodai nevelés, az iskolai nevelés és oktatás, a fejlesztő felkészítés keretében kell biztosítani. …
(7) Ha a gyermek, a tanuló beilleszkedési, tanulási, magatartási nehézséggel küzd (a továbbiakban együtt: beilleszkedési, tanulási, magatartási nehézséggel küzdő gyermek, tanuló), illetve a megismerő funkciók vagy a viselkedés fejlődésének organikus okra vissza nem vezethető tartós és súlyos rendellenességével küzd, fejlesztő foglalkoztatásra jogosult. A fejlesztő foglalkoztatás a nevelési tanácsadás, az óvodai nevelés, az iskolai nevelés és oktatás, a kollégiumi nevelés és oktatás keretében valósítható meg.

15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről
5. § (1) Az alapellátásnak a gyermek szükségleteit figyelembe véve kell szolgálnia a Gyvt. 38. § (1) bekezdésében meghatározott célokat.
(3) Az alapellátást a jogosult lakóhelyéhez vagy tartózkodási helyéhez legközelebb eső szolgáltatást nyújtó személynél vagy intézménynél kell biztosítani, kivéve, ha ez nem áll a gyermek érdekében.

331/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet a gyermekvédelmi és gyámügyi feladat- és hatáskörök ellátásáról, valamint a gyámhatóság szervezetéről és illetékességéről
21. § (1) Az eljárásra az a gyámhatóság illetékes, amelynek területén a) a gyermek szülői felügyeletet gyakorló szülőjének, gyámjának….a lakóhelye található.
23. § (1) A gyermek tényleges tartózkodási helye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzője - a Gyvt. 68. §-ában foglalt feltételek fennállása esetén - elrendeli a gyermek védelembe vételét, amelyről haladéktalanul értesíti a 21. § szerinti települési önkormányzat jegyzőjét.