Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának 
Jelentése
az OBH 4234/2007. számú ügyben

Előadó: Dr. Kristó Annamária
Az eljárás megindulása
A Hármashatárhegyi Sportrepülésért Alapítvány elnöke fordult hozzám, mert – álláspontja szerint téves jogértelmezés miatt – az Országos Sportegészségügyi Intézet a hivatásos sportolókkal és hivatásos pilótákkal azonos módon, az amatőr sportrepülők kötelező orvosi vizsgálata során teljes térítési díjat és eljárási díjat fizettet meg. A panaszos különösen azt sérelmezte, hogy a sportegészségügyi eljárás során, diszkriminatív módon tesznek különbséget az amatőr sportrepülők és a más sportágakban résztvevő amatőr sportolók között. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX törvény (Obtv.) alapján vizsgálatot indítottam, mert felmerült az Alkotmányban biztosított diszkrimináció tilalma elvével és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggő visszásság gyanúja.
A panaszos beadványához csatolta azokat a dokumentumokat, amelyek az ügyben eddig keletkeztek.

Érintett alkotmányos jog
– Diszkrimináció tilalma: A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. (Alkotmány 70/A. §)
– A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog: A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. Ezt a jogot a Magyar Köztársaság (…) az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával (…) valósítja meg. (Alkotmány 70/D. § (1) és (2) bekezdés)

Az ügy jogszabályi háttere
A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. tv. (Ebtv.)
A sportról szóló 2004. évi I. törvény
A sportorvoslás szabályairól és a sportegészségügyi hálózatról szóló 215/2004. (VII. 13.) Korm. rendelet
A légi közlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény
A légi közlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény végrehajtásáról szóló 141/1995. (XI. 30.) Korm. rendelet
A polgári légi közlekedési szakszolgálati engedélyek egészségügyi feltételeiről és kiadásuk rendjéről szóló 14/2002. (II. 26.) KöViM-EüM együttes rendelet

Megállapított tényállás
A panaszos beadványában előadta, hogy amatőr sportrepülőként sportegészségügyi ellenőrző vizsgálatra jelentkezett az Országos Sportegészségügyi Intézetben, ahol 25 000 Ft, és ezen felül még 4000 Ft megfizetése ellenében végezték volna el a vizsgálatot. A panaszos arról is beszámolt, hogy a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (Ebtv.) módosítását követően az első egészségügyi vizsgálat díját 12 000 Ft-ra, az ismételt vizsgálat díját pedig 8000 Ft-ra módosították. A sportolók anyagi terhei a módosítást követően csökkentek ugyan, azonban a más amatőr sportágak díjmentes orvosi vizsgálatához képest a diszkrimináció továbbra is fennáll.
A panaszos álláspontja szerint ezt a helyzetet az okozza, hogy a Nemzeti Közlekedési Hatóság Polgári Légiközlekedési Igazgatósága (PLI) az amatőr sportrepülőket a 14/2002. (II.26.) KöViM-EüM együttes rendeletre hivatkozva a hivatásos légijármű-vezetőkkel azonos kategóriába sorolja, így őket nem tekintik sportolóknak. Mindebből kiindulva az LPI álláspontját követve, az Országos Sportegészségügyi Intézet a sportrepülősök orvosi vizsgálatát ugyanolyan díjtétel ellenében végzi, mintha az együttes rendeletben kijelölt Repülőorvosi Központokban a hivatásos légijármű-vezetők vizsgálatát végeznék.
A panaszos beadványát 2008 márciusában kiegészítette azzal, hogy jelenleg egy kezdő amatőr sportrepülő egészségügyi vizsgálatát 12 000 Ft-ért, és a hatósági minősítés címén még 7900 Ft-ért, összesen 19 900 forintért végzik.
A panaszos csatolta azt a dokumentumot, amelyben az Országos Sportegészségügyi Intézet a polgári légi közlekedési szakszolgálati engedélyek egészségügyi feltételeiről és kiadásuk rendjéről szóló 14/2002. (II. 26.) KöViM-EüM együttes rendeletre, továbbá a légi közlekedéssel kapcsolatos hatósági eljárások díjairól szóló 3/2002. (VI. 20.) GKM rendeletre való hivatkozással tagadta meg az amatőr sportrepülők díjmentes orvosi vizsgálatát.

A vizsgálat megállapításai
A beadványban előadottakkal kapcsolatban felmerült a diszkrimináció tilalmával, és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben a sérelem közvetlen veszélye, ezért vizsgálatom tárgyát az amatőr sportrepüléssel kapcsolatban a felhívott alkotmányos jogok érvényesülése képezte.
A Magyar Köztársaság állampolgárait megilleti a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog, amelyet az állam többek között az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával valósítja meg.
Az Alkotmánybíróság számos határozatában rámutatott, hogy az egészségügyi intézményhálózat és az orvosi ellátás körében elvontan, általános ismérvekkel csak egészen szélső esetekre korlátozottan határozhatja meg az állami kötelezettség kritikus nagyságát, vagyis azt a szükséges minimumot, amelynek hiánya már alkotmányellenességhez vezet. Az Alkotmánybíróság határozataiban rámutatott arra is, hogy a szélső eseteken túl az Alkotmány 70/D. §-ában meghatározott állami kötelezettségnek nincs alkotmányos mércéje. A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog tehát önmagában alanyi jogként értelmezhetetlen, az az Alkotmány 70/D. § (2) bekezdésében foglalt állami kötelezettségként fogalmazódik meg, amely magában foglalja azt a kötelezettséget, hogy a törvényhozó a testi és lelki egészség bizonyos területein alanyi jogokat határozzon meg. A kötelező társadalombiztosítás körébe tartozó ellátási jogosultság viszont már valóságos alanyi jog, amelynek alkotmányos alapja az Alkotmány 70/E. §-ában foglalt rendelkezés, illetőleg az alkotmányos tulajdonvédelem (szerzett jog.).
A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos jog megvalósulása érdekében, valamint szem előtt tartva azt az alkotmányos állami feladatot, hogy közérdekből segítse elő az állampolgárok testneveléshez és sportoláshoz fűződő joga gyakorlati megvalósulását, továbbá az Európai Sport Chartával összhangban alkotta meg az Országgyűlés a sportról szóló 2004. évi I. törvényt (Stv.).
Az Stv. hatályos rendelkezése szerint a sportszervezet keretében sporttevékenységet folytató (amatőr vagy hivatásos) versenyző köteles a sport jellegének megfelelő – külön jogszabályban meghatározott – sportorvosi alkalmassági, illetve szűrővizsgálatokon részt venni. A sportszövetség által kiállított versenyengedély csak a sportegészségügyi ellenőrzés adatait tartalmazó dokumentummal együtt érvényes. 
Az Ebtv. 10. § (1) bekezdés e) pontja alapján az amatőr sportolók sportegészségügyi vizsgálata – életkortól függetlenül – térítésmentes, a hivatásos sportoló sportegészségügyi vizsgálata pedig külön jogszabályban meghatározottak alapján térítésköteles.
A versenyzők sportorvosi vizsgálatát, a sportorvoslás szabályairól és a sportegészségügyi hálózatról szóló 215/2004. (VII. 13.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Rendelet) szabályozza. Versenyezni csak érvényes sportorvosi engedéllyel lehet. A sportolók sportorvosi vizsgálatát az Országos Sportegészségügyi Intézettel (OSEI) munkavégzésre irányuló jogviszonyban álló sportorvosok megyei, területi, illetve fővárosi kerületi sportorvosi szakrendelésen látják el az OSEI szakmai irányelvei alapján. 
A fenti jogszabályok rendelkezései valamennyi sportágra egységesen vonatoznak. A Rendelet rögzíti azt is, hogy a sportegészségügyi ellenőrzés „alkalmas” minősítése önmagában nem jogosít versenyzésre, ahhoz a külön jogszabályban, valamint a sportszövetség szabályzataiban foglalt további feltételek teljesítése is szükséges. A sportrepülők e tekintetben speciális helyzetben vannak, rájuk a repüléssel kapcsolatos más jogszabályok is vonatkoznak.
A légi közlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény (Lt.) és a végrehajtására kiadott 141/1995. (XI. 30.) Korm. rendelet hatálya kiterjed a légi járművekre, a légi járművezetőire, a légi közlekedésre, légi közlekedési tevékenységre, amely utóbbi magában foglalja a légi jármű sportcélú alkalmazását is. A rendelet szabályozza azt is, hogy kik azok, akik a magyar légteret igénybe vehetik és ehhez milyen tárgyi és személyi feltételeknek kell megfelelniük. E szerint többek között a légi jármű vezetőjének a légi közlekedési hatóság által kiadott szakszolgálati engedéllyel kell rendelkeznie, amely igazolja, hogy a légi jármű vezetője – függetlenül attól, hogy sportoló vagy nem sportoló – az adott tevékenység ellátására szakmailag, továbbá egészségügyi és közbiztonsági szempontból is alkalmas. 
A polgári légi közlekedési szakszolgálati engedélyek egészségügyi feltételeiről és kiadásuk rendjéről szóló 14/2002. (II. 26.) KöViM-EüM együttes rendelet (a továbbiakban: Együttes rendelet) értelmében szakszolgálati engedély iránti kérelmet viszont csak az nyújthat be, illetve a gyakorlati képzését is csak az kezdheti meg, aki rendelkezik a számára előírt érvényes repülőorvosi minősítéssel. A minősítés kiadásához repülőorvosi vizsgálat szükséges, amelynek eredményét a repülőorvostan szakorvos – véleményezéssel együtt – a Légi Közlekedési Hatóság Repülő-egészségügyi Szolgálatának küld meg, amely a hatósági minősítő feladatot látja el. A minősítés azt igazolja, hogy a vizsgált személy mentálisan és fizikailag is alkalmas a repülő szakszolgálatok, illetve tevékenységek biztonságos ellátására, függetlenül attól, hogy sportol-e.
A repülőorvosi minősítéshez kötött repülési szakszolgálatok és tevékenységek repülőegészségügyi besorolása a következő:
a) 1. Egészségügyi Osztály: közforgalmi pilóta, kereskedelmi pilóta (motoros/helikopter), magyar kereskedelmi pilóta (motoros/helikopter), hajózó navigátor, hajózó mérnök,
b) 2. Egészségügyi Osztály: az a) pontban nem említett lajstromozott légi jármű pilóta/növendék pilóta, illetve a lajstromozásra nem kötelezett légijármű-vezető, légiutas-kísérő
A „2. Egészségügyi osztályú” minősítéshez szükséges vizsgálatokat a repülőorvosi központ vagy a repülőorvos végzi. A repülő-egészségügyi – és nem sportegészségügyi – alkalmasság vizsgálatáért és az orvosi minősítésért külön jogszabályokban meghatározott díjat kell fizetni. A repülő-egészségügyi alkalmassági vizsgálat díját, a térítési díj ellenében igénybe vehető egyes egészségügyi szolgáltatások térítési díjáról szóló 284/1997. (XII. 23.) Korm. rendelet a „Egészségügyi Osztály”-ok szerinti bontásban határozza meg.
A vizsgálat eredményét összegezve megállapítottam, hogy az amatőr sportrepülők általános sportorvosi vizsgálatát az OSEI sportorvosi hálózatának az Ebtv. alapján díjmentesen el kell végeznie. Az általa elvégzett általános sportorvosi vizsgálat „alkalmas” minősítése azonban csak abban az esetben elegendő a Magyar Repülőszövetség által meghatározott időszakra vonatkozó versenyengedély kiállításához, ha az amatőr sportrepülő repülőorvosi minősítésének (szakszolgálati engedélyének) érvényességi időtartama nem járt le, és ha erről a sportszövetség a versenyengedélyek kiadásának szabályzatában rendelkezett. 
Megállapítottam azt is, hogy az OSEI által elvégzett általános sportorvosi ellenőrzés nem helyettesíti a légi közlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény és a végrehajtásáról szóló 141/1995. (XI. 30.) Korm. rendelet által - függetlenül attól, hogy a légiközlekedési tevékenységre mi célból kerül sor -, minden légi jármű-vezető számára a repülő szakszolgálati engedélyhez szükséges minősítés kiállítása feltételeként előírt repülő-egészségügyi alkalmassági vizsgálatot. 
A diszkrimináció tilalmával kapcsolatban az Alkotmánybíróság – állandó gyakorlata szerint – az Alkotmány 70/A. §-ában foglalt rendelkezést a jogegyenlőség általános elvét megfogalmazó alkotmányi követelményként értelmezte. Kifejtette, hogy az Alkotmány e rendelkezése az azonos szabályozási körbe vont jogalanyok közötti olyan, alkotmányos indok nélkül tett megkülönböztetést tiltja, amelynek következtében egyes jogalanyok hátrányos helyzetbe kerülnek. Az alkotmányi tilalom elsősorban az alkotmányos alapjogok tekintetében tett megkülönböztetésekre terjed ki, abban az esetben, ha a megkülönböztetés nem alapvető alkotmányos jog tekintetében történt, az eltérő szabályozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha az az emberi méltósághoz való jogot sérti. Az Alkotmánynak ez az általános jogegyenlőségi követelménye arra vonatkozik, hogy az állam, mint közhatalom a jogok és kötelezettségek elosztása során köteles egyenlőkként – egyenlő méltóságú személyként – kezelni a jogalanyokat, a jogalkotás során a jogalkotónak mindegyikük szempontjait azonos körültekintéssel, elfogulatlansággal és méltányossággal kell értékelnie. Alkotmányellenesnek akkor minősül a megkülönböztetés, ha a jogalkotó a szabályozás szempontjából azonos csoportba tartozó, egymással összehasonlítható helyzetben lévő jogalanyok között tesz különbséget anélkül, hogy annak alkotmányos indoka lenne. [36/2007. (VI. 6.) AB határozat]
A sportrepülők orvosi vizsgálata két címen történik, tekintettel arra, hogy egyszerre két tevékenységet, légiközlekedést és sportolást végeznek. A repülőorvosi vizsgálat a légi jármű-vezetésére való alkalmasságra irányul, amelyet a kategóriának megfelelő díjfizetés ellenében végeznek el, függetlenül attól, hogy a légiközlekedési tevékenység sportolásra irányul-e. Ez esetben a vizsgált személyt nem sportolói minőségében, hanem légi jármű-vezetői minőségében vizsgálják meg. A sportrepülők esetében is díjmentes sportegészségügyi vizsgálat pedig a sportolásra, versenyzésre való egészségügyi alkalmasságra irányul, amelynek – a sportág specifikumára való tekintettel – feltétele a légi járművezetésre való alkalmasság igazolása. 
A fent kifejtettek alapján a felhívott alkotmányos jogokkal összefüggésbe hozható visszásságot nem tártam fel.

Budapest, 2008. július 14.

Dr. Szabó Máté sk.