Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4091/2007. számú ügyben

Az eljárás megindulása
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa jogkörében eljáró adatvédelmi biztos az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján, – tekintettel arra, hogy a rendelkezésére álló információk alapján felmerült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés), az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § (1) bekezdés), a tulajdonhoz való (Alkotmány 13. § (1) bekezdés), valamint a szabad mozgáshoz és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga (Alkotmány 58. § (1) bekezdés) sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja – az Európai Unióból importált gépjárművek forgalomba helyezési gyakorlatával összefüggésben, vizsgálatot indított. 
Ennek elrendelésével egyidejűleg vizsgálatra kérte a Miniszterelnöki Hivatalt vezető minisztert, a kormányzati igazgatás összehangolásáért felelős tárca nélküli minisztert, a gazdasági és közlekedési minisztert, az igazságügyi és rendészeti minisztert, a környezetvédelmi és vízügyi minisztert, valamint a pénzügyminisztert. 
A vizsgálat során, munkatársaim – valamennyi helyszínen előzetes bejelentés nélkül, véletlenszerű kiválasztás után – felkeresték Budapest Főváros II. Kerület Önkormányzat Polgármesteri Hivatalának Okmányügyi Csoportját (a továbbiakban: II. Kerületi Okmányiroda), a Központi Okmányirodát, Nemzeti Közlekedési Hatóság Közép-magyarországi Regionális Igazgatóság Budai-körzeti Járművizsgáztatási Osztályát (a továbbiakban: NKH Mozaik u.), valamint a Magánforgalmi Fővámhivatalt, és helyszíni vizsgálat keretében vizsgálták meg a használt gépjárművek forgalomba helyezésének gyakorlatát. Eljárásom során felhasználtam egy reprezentatívnak tekinthető autós internetes portál által rendelkezésemre bocsátott esetleírásokat is.

A megállapított tényállás
I.	Az EU-ból származó használt gépjárművek az alábbi – vázlatosan ismertetett – eljárás eredményeként kerülhetnek Magyarországon forgalomba helyezésre.
A.	Előzetes származásellenőrzés kérése
1. időpontfoglalás az okmányirodában személyesen, meghatalmazott útján, vagy elektronikus úton;
2. a kérelem előterjesztése személyesen, vagy meghatalmazott útján bármelyik okmányirodában;
3. az előzetes származásellenőrzés eredményéről szóló határozat kézbesítése.
B.	Az NKH-nál egyedi forgalomba helyezési engedély, műszaki vizsga és integrált vizsgálat
4. időpontfoglalás személyesen az NKH lakóhely/székhely/telephely szerint illetékes Járművizsgáztatási Osztályán;
5. a foglalt időpontban személyes megjelenés, vagy meghatalmazotti képviselet mellett a gépjármű egyidejű bemutatásával zajló vizsgálat.
C.	Regisztrációs adó ügyintézés
6. a lakóhely/telephely/székhely szerint illetékes vámhivatalnál személyesen, vagy meghatalmazott útján eljárva kérelem előterjesztése a regisztrációs adó kivetésére
7. a regisztrációs adó megfizetése (átutalással, bankfiókban történő közvetlen befizetéssel);
8. a regisztrációs adó megfizetésének igazolása a vámhivatalnál.
D. 	Okmányirodai gépjármű ügyintézés
9. időpontfoglalás az okmányirodában személyesen, meghatalmazott útján, vagy elektronikus úton;
10. a különböző hatóságoknál beszerzett okiratok bemutatásával, átlagosan mintegy 45 perc alatt zajlik le a forgalomba helyezés, és a hatósági jelzések kiadása.

II.	A helyszíni vizsgálatok tapasztalatai
Mindkét okmányirodában, előzetes származásellenőrzési kérelem előterjesztésére hivatkozva próbáltak meg munkatársaim 2007. szeptember 11. napján – amely keddre esett – tapasztalatokat szerezni az ügyintézés menetéről, és a várakozási időről. Emellett az okmányirodák gépjármű-ügyintézésért felelős vezetőinek az ügyintézők leterheltségére, az ügyfélfogadással kapcsolatos tapasztalatokra és a várakozási idő csökkentésének esetleges módjaira vonatkozó kérdéseket is feltettek. Az okmányirodák nyitvatartási idejéről előzetesen a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatalának (a továbbiakban: KEKKH) honlapján1 tájékozódtak.

Bp. II. kerületi Okmányiroda:
A KEKKH honlapja szerint, kedden 08.00-12.15 és 13.00-16.00 óra között van az okmányirodában félfogadás. A helyszínre érve munkatársaim azt tapasztalták, hogy az okmányirodában kedden és csütörtökön csak előzetes időpontfoglalással lehet ügyet intézni. Ez a korlátozás a KEKKH honlapján nem, csak a kerület honlapján szerepelt. A recepción kapott tájékoztatás szerint az ügyintézésre a következő lehetőségekről tájékoztatták munkatársaimat: foglalhattak volna időpontot 14 nappal későbbre, vagy felkereshetik a Központi Okmányirodát, „ahol lehet, hogy van még időpont”, vagy helyszíni vizsgálatot követő nap reggel beállnak a sorba, „és lehet, hogy jut még sorszám.” A helyszíni vizsgálatot vezető jogi referens ekkor jelezte, hogy az okmányiroda gépjármű-ügyintézésért felelős vezetőjétől szeretnének hivatalos ügyben felvilágosítást kérni.
A kapott tájékoztatás szerint hetente mintegy 130 gépjármű-ügyet intéznek az okmányirodában, ebből az importált használt autókkal kapcsolatos ügyek számát, vagy arányát illetően – statisztikai adatok hiányában – nem tudták pontosítani. Az aljegyző és a csoportvezető egybehangzó véleménye, hogy az ügyfeleknek az általunk vizsgált ügytípusban ideális esetben is legalább két alkalommal kell az okmányirodát felkeresni. Tapasztalatuk szerint az első forgalomba helyezés ügyintézése (törzskönyv, hatósági jelzés, forgalmi engedély kiadása) mintegy 45 percig tart. Kérdésünkre azt is elmondták, hogy az ügyféltérbe kizárólag sorszámmal lehet belépni, az ügyintéző a sorszámot minden esetben elveszi az ügyféltől. Újabb kérdésre válaszolva arról is tájékoztatást adtak, hogy a sorszámot eldobják, azt nem csatolják az ügyirathoz (így még csak nem is valószínűsíthető, hogy valóban rendelkeznek az ügyfelek sorszámmal). 
A kerületi önkormányzat honlapján szereplő tájékoztatás szerint az Okmányügyintézői- és a Lakosságszolgálati Csoportnál a sorszámok kiadása a pénztár zárása miatt az ügyfélfogadás vége előtt egy órával befejeződik.
Az időpont-foglalással kapcsolatban arról tájékoztatták munkatársaimat, hogy a foglalt időpontokra gyakran nem jelennek meg az ügyfelek (a kapott ügyforgalmi statisztika szerint ez gépjármű ügyekre nem vonatkozik). A csoportvezető szerint kizárt, hogy az időpontfoglalás során visszaélés történjen. 
Az okmányiroda kialakítás ügyfélbarát, természetes és mesterséges megvilágítása kitűnő, a színvonalas ügyfélfogadás körülményei teljekörűen adottak.

Központi Okmányiroda
A Központi Okmányirodába ugyanaznap 11 órakor érkeztek a vizsgálatban résztvevő munkatársaim. Sorszámot itt sem sikerült kapniuk, mert „az elfogyott” (5 perccel érkezésük előtt még volt). E körülményről a sorszám-automata mellett álló biztonsági őrtől értesültek. A biztonsági őr az ombudsmani megbízólevél és a hivatali igazolványok felmutatása ellenére előbb megtagadta, később vonakodva, de teljesítette a szervezeti egység vezetőjével való találkozásra irányuló kérésüket. A csoportvezető – mintegy 30 percnyi, feltehetőleg a biztonsági őr eljárásának köszönhető várakozási időt követően – készségesen adott tájékoztatást eljárásukról és tapasztalataikról. A Központi Okmányiroda Visegrádi utcai épületében több helyen is folyik – az EU-ból importált gépjárművek első forgalomba helyezéséhez kapcsolódó eljárás is – gépjármű ügyintézés. Az első, általunk felkeresett részlegnél előzetes időpont foglalására nincs lehetőség, ugyancsak kizárt az ún. „csoportos ügyintézés”, vagyis sorszámonként egy ügy intézhető el. (Az ügyintézés „normázott”!) Itt az ügyintézők foglaltságától, az elintézésre váró ügyek ismeretében dönt a csoportvezető a még kiadható sorszámok számának megemeléséről, vagy a sorszámkiadás újbóli, délutáni megkezdéséről (erről a sorszám-automatánál is tájékoztatták munkatársaimat). A várakozási idő hossza változó, olyan ügyféllel is találkoztunk, aki 1 óra 45 perc várakozást követően került sorra. Ezen a helyszínen saját ügyben eljáró ügyfeleket (magánszemélyek, illetve cégek saját járművei) fogadnak.
Külön helyiségben nyílik lehetőség előzetes időpont foglalás alapján intézni a gépjármű-ügyeket. (Egyedi ügyben, az okmányirodában foglalva 24 órán belüli, valamint egy hétre előre csaknem minden napra volt szabad időpont.) Itt is kizárólag egyedi ügyekben van lehetőség az időpontfoglalásra.
Újabb helyiségben történik – sorszám húzás alapján – a meghatalmazással több ügyet intéző ügyfelek fogadása. A sorszámok a szóbeli tájékoztatás szerint nagyon hamar elfogynak, ezért az ügyintézésre várók (erre szakosodott vállalkozások munkatársai) között – az okmányirodán kívül, közterületen – történt atrocitásokról is lehet híreket hallani, de ilyen személyes tapasztalatról a csoportvezető nem tudott beszámolni.
Szólni kell arról a problémáról is, miszerint az elektronikus ügyfélkapun keresztül rövid időn belül lefoglalják az időpontokat (akár hajnali 2 órakor is), amely alkalmas lehet a visszaélésre (ügyintézésre szakosodott vállalkozások így próbálják biztosítani a gyors ügyintézésüket).
Újabb kategória a gépjármű-forgalmazó ügyfelek köre. A kifejezetten gépjármű-kereskedelemre szakosodott vállalkozások tömeges ügyeinek intézésére ún. „szerződéses időpontban” van lehetőség. Ezen nagyszámú ügyek intézése nem az ügyfélforgalom előtt nyitva álló helyiségekben történik.
Munkatársaim tapasztalata szerint az okmányiroda épülete labirintus-szerű, több bejárata van, az egyes helyszínek egymástól távol esnek, gyakran csak az utcán keresztül közelíthetőek meg. Az ügyfélvárók alapterülete kicsi, megvilágítása rossz. Az épület nem kifejezetten alkalmas az okmányirodai feladatok ügyfélcentrikus ellátására.
A mindkét okmányirodában egybehangzóan kapott tájékoztatás szerint, az előzetes származásellenőrzés eredménye mintegy 3 hét alatt érkezik meg, addig az ügyfél nem tudja ügyét tovább intézni.

NKH Mozaik u.
2007. szeptember 13-án a véletlenszerűen kiválasztott Mozaik utcai műszaki vizsgaállomást keresték fel munkatársaim, akik a helyszínen szintén előzetes bejelentés nélkül jelentek meg, és egyedi forgalombahelyezési engedély és műszaki vizsga időpontot kérve próbáltak meg tapasztalatokat szerezni az ügyintézés menetéről, és a várakozási időről. Emellett a hatóság egyes szervezeti egységei vezetőinek az ügyintézők leterheltségére, az ügyfélfogadással kapcsolatos tapasztalatokra és a várakozási idő csökkentésének esetleges módjaira vonatkozó kérdéseket is feltettek. 
Délelőtt 10 órakor érkeztek a helyszínre, ahol megkíséreltek sorszámot szerezni a forgalomba helyezéshez szükséges időpont foglalásához. A recepción a műszakvezetőhöz irányították őket, aki készéggel fogadta munkatársaimat, és kérte a járműügyintézéshez szükséges iratokat, annak érdekében, hogy az ügyfél részére a szükséges kérelmet és műszaki adatlapot kitöltse, illetve abban segédkezzen. Mivel ilyennel nem rendelkeztek, munkatársaim felfedték kilétüket és átadták a megbízólevelüket. A kapott tájékoztatás szerint az időpontfoglalás előtt a műszakvezető átnézi a dokumentumokat annak érdekében, hogy már a kérelem előterjesztése előtt egyértelműen tisztázható legyen a vizsgaállomás illetékessége, valamint az, hogy valamennyi szükséges irattal rendelkezik-e a kérelmező. Ezt követően az ügyfélfogadást is folytató irodaépületet keresték fel, ahol az ügyintézéshez szükséges sorszámot („az időpont sorszáma”) kaptak. Egy percen belül szólították őket. A kérelem (és az ahhoz mellékelt valamennyi irat másolatának) átvételét követően szeptember 17. és október 30. között bármely napra lehetőségük nyílt a bejelentkezésre. Az ügyintézés következő lépéseként a járművel együtt az előre megjelölt időpontban meg kell jelenni, és a kapu melletti épületben az eredeti okmányokkal jelentkezni kell. Az adatok egyeztetése és a vizsgálatot előkészítő kizárólag technikai lépések (eredeti dokumentumok szkennelése stb.) után lehet az állomás területére behajtani.
Az egyedi forgalomba helyezés engedélyezése és a forgalomba helyezés előtti vizsgálat elvégzése összevontan, általában egy eljárásban történik. 
A helyszíni vizsgálat során munkatársaim megállapították, hogy a műszaki állomás a napi több száz ügyfél kulturált fogadására nem alkalmas, a szükséges és elégséges mértékű ügyfélváróval nem rendelkezik. Hiányosság, hogy a sem a telepen, sem pedig közelben nem lehet gépjárművel várakozni, holott az eljárás lényeges eleme, hogy arra a járművet is el kell vinni.
A kapott tájékoztatás szerint az elmúlt hónapokban előfordult olyan eset, hogy 6 hét várakozási idővel tudtak csak időpontot biztosítani. Nyáron, a műszaki vizsgáztatással kapcsolatos szabályok módosítása nyomán az egy járműre jutó idő megnőtt, és az emellett jelentkező szezonális hatások miatt előfordult, hogy négyszázan kíséreltek meg naponta időpontot foglalni. Ennek következtében a várakozási idő jelentősen megnövekedett. Fontos tudni, hogy ebben az esetben nincs mód arra, hogy az ügyfelek az elektronikus ügyfélkapun keresztül jelentkezzenek ügyintézésre. A saját járművel kapcsolatos ügyintézésre történő jelentkezés külön ablaknál történik. (Erre azért van szükség, mert korábban egy ügyet egy sorszámmal lehetett elintézni, és az erre szakosodott vállalkozások, valamennyi sorszámot lehúzták, így pedig az „egyszerű ügyfelek” nem tudták az ügyeiket elintézni.) A tájékoztatás szerint, nem lehet „üres” időpontot foglalni, mert ahhoz az említett dokumentumokra és adatokra szükség van. (Nem jellemző, hogy bárki lemondaná az időpontot, viszont gyakran előfordul, hogy az ügyfelek nem jelennek meg. Ilyen esetben nem lehet a helyszínen az adott „üres időbe” beleférni.)
Általános problémaként fogalmazták meg, hogy az EU-ból importált használt gépjárművek forgalomba helyezésének ügyintézése bonyolult, több hatóságot, több alkalommal kell az ügyfeleknek felkeresni, és nemegyszer több nap munkahelyi szabadságot szükséges igénybe venni. Ezen az erre specializálódott vállalkozások tudnak „segíteni”. Munkatársaik gyakorlatilag nyitástól zárásig a telepen vannak, előre sorszámot húznak, amely következtében a folyamat öngerjesztő módon nehezíti a saját ügyben eljáró ügyfelek ügyintézését.
Az eljárás bonyolultságára jellemző, hogy járművenként több időt töltenek adminisztrációval, mint a jármű megvizsgálásával, és amelynek során átlagosan negyven oldal irat (másolat és eredeti) készül. További problémát jelent, hogy jelenleg minden egyes hatóság csak a saját (ekként pedig saját maga által feltöltött) adatbázisát látja: minden hatóságnál az ügyintézés során gyakorlatilag újra, meg újra rögzítik az adatokat. Ez a nyilvánvaló szükségtelenségen túl elíráshoz is vezethet. Az egyes hatóságok a másik helyen rögzített változásokat nem látják, így - az eljárás jelen rendjében - azokat ellenőrizni és a saját adatbázisban újra rögzíteni kell.
Fontosnak tartom rögzíteni, hogy az ellenőrzött hatóság munkatársainak segítőkészsége és az ügyfelekkel való bánásmódja (akkor is, amikor még nem tudták, hogy honnan érkeztek munkatársaim) példamutató volt.
Ki kell emelni, hogy – hasonlóan a Központi Okmányirodában szerzett tapasztalatokhoz – itt is jelentős számban erre szakosodott vállalkozások intézik (meghatalmazással) az ügyeket. Ügyintézésük jóval gyorsabb, mint az ebben járatlan magánszemélyeké. (Reggelente, órákkal a nyitás előtt a helyszín várakoznak, nyitáskor sorszámot húznak.)

Magánforgalmi Fővámhivatal
2007. szeptember 18-án a Magánforgalmi Fővámhivatalt keresték fel munkatársaim. A helyszínen it is előzetes bejelentés nélkül jelentek meg, és a regisztrációs adó-igazgatási eljárásról (az ügyintézés menetéről, és a várakozási időről stb.) kíséreltek meg tapasztalatokat szerezni. Emellett a Vámhivatal parancsnok-helyettesének az ügyintézők leterheltségére, az ügyfélfogadással kapcsolatos tapasztalatokra és a várakozási idő csökkentésének esetleges módjaira vonatkozó kérdéseket is feltettek. 
Mivel irányító táblák a környéken nincsenek, több útbaigazítás után, délelőtt 10 óra 57 perckor érkeztek munkatársaim a helyszínre, ahol egy biztonsági őr a portásfülke előtt lévő papír-halomra mutatva, felhívta őket arra, hogy nevüket és személyi igazolványuk számát, valamint érkezési idejüket írják be. Ezen a regisztrációs lapon a korábban érkezettek adatait bárki láthatja (az érkezés és távozás időpontjával együtt). A regisztrációt követően léphettek csak be az ügyfelek számára nyitva álló csarnokba. Jobbra nagyméretű feliraton „REGISZTRÁCIÓS ADÓ ÜGYINTÉZÉS” szerepelt, az ott ülő civil ügyintéző kérdésre tájékoztatott, hogy cégük vámügynöki tevékenységet vagyis, díjazás ellenében szolgáltatást végez. A teremben az ügyfélhívó rendszer évekkel ezelőtt kiépítésre került, azonban azt nem használták. A 15-ös ablaknál (Információ) munkatársaim jelezték, hogy regisztrációs adó-ügyben járnak, és kérték a szükséges nyomtatványokat. Első lépésként ún. VPID számot kellett igényelnünk, ezt követően kapták meg a regisztrációs adó adatlapot és egyéb dokumentumokat. Várakozásuk alatt egy-két saját ügyében eljáró ügyfelet láttak, ezzel szemben a két, ügyféltérben működő vámügynökség alkalmazottai tucatnyi regisztrációs adó határozatot vettek át. Azt is látták, hogy egy esetben az egyik vámügynökségnél dolgozó, az ügyfelek elől elzárt területre ismeretlen okból bement, majd néhány perc elteltével távozott. (Várakozásuk alatt az elvileg nyitva – valójában pedig zárva – tartó pénztárban befizetés nem történt, annak ellenére, hogy mintegy 20 gépjármű regisztrációs adóját szabta ki a hatóság.) Mintegy 45 perc várakozás után az ügyintéző a vizsgálatban résztvevő egyik munkatársam nevét kiáltva szólította őket az ablakhoz. Ekkor felfedték kilétüket, és átadták megbízólevelünket, azt kérve, hogy az állományilletékes parancsokkal, távolléte esetén pedig erre jogosult helyettesével szeretnének beszélni. A parancsok-helyettes készségesen állt rendelkezésükre. Az általa nyújtott tájékoztatás szerint
– Napi 60-80 EU-ból származó gépjármű regisztrációs adó-eljárását folytatják le, ennek mintegy 20%-ában jár el az ügyfél személyesen, a többiben vámügynökségek, vagy erre szakosodott egyéb vállalkozások járnak el. Az űrlapok kitöltése olyan bonyolult, hogy azt az átlagemberek nem, vagy a munkatársak állandó feltartásával tudják csak kitölteni, így, „bár nem küldik az ügyfelet a vámügynökséghez, mindenkinek ez a megoldás a gyorsabb”.
– A fellebbezések aránya 1% körüli Ezek oka a – valamilyen adminisztratív hibából – többször előterjesztett kérelem. (Jellemzően az ügyintéző cégek esetében fordul elő.) A szoftver nem jelzi automatikusan, hogy az adott gépjármű regisztrációs adóját megfizették-e, vagy az Magyarországon valaha forgalomba volt-e helyezve. (Ez esetben ugyanis nem kellene az adót ismételten megfizetni.)
– Az eljárás során feldolgozott adatokat papíron az ügyfél hozza a közlekedési hatóságtól, onnan elektronikusan nem kapnak adatot. Nincs arról tudomásuk, hogy ezzel visszaéltek volna, bár munkatársaim tapasztalata szerint a visszaélés rendkívül könnyűnek tűnik.
– Nem lát kivetnivalót abban, hogy az ügyféltérben vámügynökségek működnek, a napi szoros munkakapcsolat nem befolyásolja a munkájukat. 
– Az ügyfélhívó rendszert azért nem használják, mert az ügyfelek száma nem indokolja.
– Az ügyfelek nem igénylik a Vámhivatali befizetés lehetőségét, azzal csak nagyon kevesen élnek. Heti mintegy 1-1,5 millió forintot (ami 1-2 átlagos gépjármű adója) fizetnek csupán ezúton be. Összevetve az ügyforgalmi adatokkal, ez alacsonynak tűnik. A többiek a közeli OTP fiókot választják, (táskában odaviszik a pénzt, és ugyanúgy befizetik) POS terminál nincs, bakkártyával nem lehet fizetni.
Az eddigieket megerősítve, itt is azt tapasztalták munkatársaim, hogy az állampolgárok helyett, erre szakosodott vállalkozások végzik az – egyébként valóban bonyolult – ügyintézést.

III.	A megkeresésekre érkezett válaszok
A kormányzati igazgatás összehangolásáért felelős tárca nélküli miniszter válasza
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa jogkörében eljáró adatvédelmi biztos a minisztert megkeresésében, a feladat- és hatásköréről szóló 178/2007. (VII. 1.) Korm. rendelet 3. § (1) f)2 és (8) bekezdés c)3 pontja alapján a következő, hatáskörébe tartozó kérdések megvizsgálására kérte:
– miért szükséges, hogy a közösségi járművek forgalomba helyezése hét lépésben, több különböző állami/önkormányzati szerv (okmányiroda, közlekedési hatóság, Vám- és Pénzügyőrség) gyakran azok többszöri, személyes felkeresése után történjen csak meg?
– miként látná biztosíthatónak, hogy több EU tagállamhoz hasonlóan rövid (órákban mérhető) időtartam alatt a más EU tagállamban, illetve az Európai Gazdasági Térség más tagállamában (a továbbiakban együtt: más EU tagállam) korábban forgalomba helyezett, onnan Magyarországra behozott gépjárművek (a továbbiakban: közösségi jármű) forgalomba helyezése Magyarországon is megtörténhessen.
– mennyiben tett eleget a Magyar Köztársaság az Európai Unió vonatkozó irányelveiből fakadó jogharmonizációs kötelezettségének?
A kormányzati igazgatás összehangolásáért felelős tárca nélküli miniszter arról tájékoztatott, hogy hatáskör hiányában megkeresésemet áttette a gazdasági és közlekedési miniszternek. 

A Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter válasza
A miniszter a közösségi jármű forgalomba helyezéshez szükséges okmányirodai ügyintézéshez az ügyfélkapun keresztüli időpontfoglalással kapcsolatban az alábbiakról tájékoztatott. Az időpont foglalási lehetőség technikai szervezése a KEKKH feladata, amely a Kormányzati Portálon keresztül, valamint saját honlapjáról való elérés útján (www.nyilvantarto.hu) az Internetes Közigazgatási Szolgáltató Rendszer (a továbbiakban: XR) biztosítja az okmányirodák számára „virtuális ügyfélszolgálatuk” működtetését.
Technikai akadálya az időpontfoglalásnak nincs, ehhez az ügyfélkapus azonosítás sem szükséges. A közigazgatási informatikai rendszert működtető szervezetnek nincs ráhatása arra, hogy a körzetközponti okmányiroda miként teljesíti az időpontfoglalási kéréseket.

A gazdasági és közlekedési miniszter válasza
A miniszteri tájékoztatás szerint a külföldről használtan behozott járművek magyarországi forgalomba helyezéséhez, a magyar hatósági engedély és jelzés kiadásához előzetesen a közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi előírásoknak való megfelelést a közlekedési hatóság köteles vizsgálni. A közösségi járművek esetében, mivel a másik tagállam által kiállított típusbizonyítvány legtöbbször nem áll rendelkezésre, a vizsgálatot lekorlátozták a járműkísérő okmány és a jármű összetartozása szemle keretében történő ellenőrzésére. Egyezés esetén a jármű a forgalomba helyezési engedélyt megkapja, amellyel az okmányiroda rendelkezni tud a nyilvántartásba vételről és magyar hatósági engedély és jelzés kiadásáról.
A gépjárműbűnözés visszaszorítását, a járműazonosítók alaposabb vizsgálatát és a gépjármű-nyilvántartás adatai közhitelességének javítását szolgálja a 2007. május 1-jétől bevezetett új vizsgálati elem, az ún. integrált vizsgálat. Ennek elsődleges célja a korábban még eredetiségvizsgálaton részt nem vett gépjárművek azonosító adatai gyári eredeti állapotának ellenőrzése, illetőleg összevetése a rendelkezésre álló adatbázisokkal, így pl. a körözött járművek adataival, a külföldi forgalmi engedéllyel, típusbizonyítvánnyal, megfelelőségi nyilatkozattal vagy – ha volt a járműnek korábbi magyar előzménye – a központi nyilvántartás közhiteles adataival. Az integrált vizsgálatot a miniszter a gépjárműbűnözés elleni állami intézkedések egyikeként szükségesnek tartja a használtan behozott gépkocsik esetében is.
A miniszter szerint a hazai vonatkozó jogszabályok, valamint a folyamatban lévő – az országgyűlési biztosok előtt közelebbről nem ismert – módosítások tartalmukban, szerkezetükben és felépítésükben is követik az európai uniós irányelveket. A „jármű-honosítási eljárás” bevezetésével módosulnak a közösségi járművek hazai forgalomba helyezési követelményei és eljárása, figyelemmel a Bizottság által indított jogsértési eljárásra, melyben a hazai forgalomba helyezési követelményeit az áruk szabad mozgásának elvét sértőnek ítélte. A „járműhonosítási eljárásról” szóló új jogszabály megalkotását és hatálybelépését követően a közösségi járművek forgalomba helyezése a jövőben Magyarországon is rövid (órákban mérhető) időtartam alatt megtörténhet.

Az igazságügyi és rendészeti miniszter válasza
A közúti közlekedési nyilvántartás alapvető célja a tulajdon és a közlekedés biztonságának védelme. E célok megvalósítása megkívánja, hogy a közlekedési igazgatási hatóságok kellően megalapozott és hitelt érdemlő adatokkal rendelkezzenek a jármű tulajdonosa, üzembentartója személyes adatairól, és a járműokmányok kiállítása a tényleges tulajdoni viszonyok alapján történjen. 
„Származás-ellenőrzési nyilvántartás: a külföldről belföldi forgalomba helyezés céljából behozott használt járművek és azok tulajdonosai (üzemben tartói) adatainak, valamint a jármű származását igazoló okmányok adatainak és a származás-ellenőrzés eredményének nyilvántartása.”
A származás-ellenőrzési nyilvántartás létrehozását a forgalomba helyezés előtti, a jármű jogi helyzetének tisztázási kötelezettsége indokolta. A származás-ellenőrzési nyilvántartásba vétel eljárási rendjének kialakítására oly módon került sor, hogy az egyben megteremti a jármű használati jogának lehetőségét úgy, hogy az ideiglenes okmányokkal és hatósági jelzésekkel ellátott, de forgalomba még nem helyezett járművek azonosíthatósága biztosítottá váljon.
A Rendeletben meghatározott módon – a Kknyt. és a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény vonatkozó rendelkezéseivel összhangban – az üzembentartó számára biztosított a lehetőség, hogy a forgalomba helyezési feltételek teljesüléséig részt vehessen a közúti közlekedésben. Az ideiglenes forgalomban tartás engedélyezhetőségének két alapvető feltétele szorosan összefügg a közúti közlekedés biztonságának elősegítésével, azaz a jármű üzembentartója rendelkezzen kötelező gépjármű felelősségbiztosítással és a jármű műszaki alkalmasságát a közlekedési hatóság igazolja.
A Magyar Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásával, az Unió tagállamai számára előírt irányelveket a jogharmonizáció során figyelembe kellett venni. A közlekedési igazgatás területén ezek közül az egyik legfontosabb rendelkezés a Tanács 1999. április 29-i 1999/37/EK Irányelve a járművek nyilvántartásba vételéhez kapcsolódó okmányokról. Az irányelv rögzíti mindazokat az alapelveket, szabályokat, melyeket a járművek nyilvántartásba vétele során a tagállamoknak alkalmazni kell. 
A külföldről behozott használt járművek magyarországi forgalomba helyezését megelőzően a származás-ellenőrzés biztosítja az irányelv 9. cikkében meghatározott jármű jogi helyzetének a tisztázását.4:
A C-297/05. sz. ügyben 2007. szeptember 20-án hozott – a tárgyi témakört érintő legújabb – ítélet a más tagállamokból származó gépjárművek forgalomba helyezéséhez kapcsolódó holland szabályozást vizsgálta. A miniszter ezen ítéletből a közösségi jog oldaláról a következő megállapításokat vonta le:
– A 96/96/EK tanácsi irányelv 3. cikkének (2) bekezdése azt írja elő, hogy a tagállamok elismerik a másik tagállamban kiadott igazolást arról, hogy a járművet olyan műszaki vizsgálatnak vetették alá, amely legalább az irányelvben rögzített követelményeknek megfelel. Az előzőleg egy másik tagállamban nyilvántartásba vett és ott műszaki vizsgálatnak alávetett járműveket más tagállam hatóságai bizonyos körülmények között további ellenőrzésnek vethetik alá, azonban azzal a feltétellel, hogy ugyanilyen körülmények között a nemzeti eredetű járműveket is hasonló ellenőrzésnek vetik alá a nyilvántartásba vételkor.
– A gépjármű azonosítását szolgáló eljárás nem minősül a közösségi joggal ellentétesnek, amennyiben a nyilvántartásbavételi kérelem elbírálásnak és a kapcsolódó eljárás lefolytatásának is integráns részét képezi, és nem ír elő további ellenőrzést. A konkrét ügyben azt is összeegyeztethetőnek találta a közösségi joggal az Európai Bíróság, hogy a gépjárművet be kell mutatni, hogy 45 eurós díjat kell fizetni az eljárásért, illetve hogy adott esetben több hetes várakozási idő is előfordul ezen eljárással összefüggésben.
A hivatkozott ítéletből kiderül továbbá az is, hogy Hollandiában sem kerül sor minden esetben napokon belül a forgalomba helyezésre, ezt azonban a Bíróság önmagában nem tartotta kifogásolandónak.
A származás-ellenőrzés kezdeményezése a közlekedési igazgatási hatóságnál (okmányirodánál) származás-ellenőrzési nyilvántartásba vétellel valósul meg. A nyilvántartásba vételnél az ügyfélnek be kell mutatnia a tulajdonjog megszerzését igazoló okiratot, továbbá a jármű külföldi hatósági engedélyét. Az okmányban és okiratban szereplő adatokat elektronikus úton küldik meg a KEKKH-nek, aki elektronikus úton továbbítja az adatokat a jármű jogi helyzetének tisztázása céljából. A KEKKH a határozatról szintén elektronikus úton tájékoztatja az illetékes közlekedési igazgatási hatóságot.
A külföldről belföldi üzemeltetés céljából behozott használt járművek 55-60 %-a az EUCARIS (European Car and Driving License Information System) részes államokból származik. 2007. január 1-je és szeptember 30-a között összesen 38613 jármű származásának ellenőrzését kezdeményezték, ezek 55,41 %-a EUCARIS-országokból származik (pl. 46,3 %-a Németországból, 5,7 %-a Belgiumból, 2,1 %-a Hollandiából).
Az elektronikus közigazgatási eljárás kialakításával biztosítható, hogy néhány napon belül a hatóság érdemi határozatot hozzon a jármű származás-ellenőrzéséről, amely az EUCARIS-rendszerhez történő csatlakozással tovább rövidíthető. Ezt igazolja, hogy az EUCARIS részes tagállamok 2007. évi rendes közgyűléséről szóló jelentés szerint a titkárság a rendszer működésének ellenőrzése részeként olyan statisztikát készített, melyben vizsgálta, hogy az adott ország a megkeresések hány százalékát tudja 5 másodpercen belül megválaszolni. (A statisztika Hollandia és a többi részes állam közötti adatcserére terjedt ki.) A felmérések alapján Magyarország a megkeresések 99,99 %-át 5 másodpercen belül, átlagosan 1,2 másodperc alatt válaszolja meg.
A gépjárművek előzetes eredetiség-ellenőrzésének rendszerét 1997. évtől vezették be az 1990-es években jelentősen megnövekedett gépjármű-bűnözés visszaszorítása érdekében. 
Az elrendelt járműkörözések számából levonható következtetések alapján megállapítható, hogy az 1997-től bevezetett intézkedések hatására a gépjárműlopások száma milyen nagyságrenddel csökkent. 
Az Európai Unió Tanácsa 2001. május 28-án hozott döntése értelmében a bűnmegelőzés minden olyan intézkedés és beavatkozás, amelynek célja vagy eredménye a bűnözés mennyiségi csökkentése, az állampolgárok biztonságérzetének minőségi javítása, történjék ez a bűnalkalmak csökkentésével, a bűnözést előidéző okok hatásának mérséklésével vagy a sértetté válás megelőzésével, akár nemzetközi együttműködéssel. 
A Kknyt. 2003. évi módosításának eredményeként 2004. július 1-től került az előzetes eredetiségvizsgálat hatósági hatáskörbe, ettől az időponttól a járművek előzetes eredetiségvizsgálatát a Hivatal végzi, hatósági eljárás keretében. 
A jármű előzetes eredetiségvizsgálata: olyan hatósági eljárás, melynek célja a járművek azonosító adatai és a jármű okmányok valódiságának megállapítása.
A kérelem előterjesztésének, átvételének, a jármű műszaki adatai vizsgálóállomáson történő rögzítésének és azok előzetes eredetiségvizsgálati nyilvántartásba történő továbbításának rendjét a közúti járművek előzetes eredetiségvizsgálatában közreműködők képzésének, továbbképzésének és a vizsgálóállomások működési feltételeinek részletes szabályairól, valamint az alkalmazható vizsgálati módszerekről szóló 20/2005. (IV. 12.) BM rendelet határozza meg. Így az adatok felvételezése, a kitöltött, lezárt igazolás elektronikus hitelesítése és automatikus továbbítása eredményeképpen tipikus esetben már a vizsgálat napján ügydöntő határozat születik.  
A magyarországi forgalomba helyezési eljárás időintervallumának csökkenését eredményező, jövőben megvalósuló intézkedések:
A közigazgatási célú, a gépjármű-nyilvántartási adatokra irányuló információcsere az EUCARIS-rendszeren keresztül történik, de a rendszer teljes körű használatának jogalapját kizárólag az EUCARIS Egyezményhez való csatlakozás biztosíthatja Magyarország számára. Az Egyezményhez történő csatlakozás lehetősége azonban csak az Egyezmény nemzetközi jogi hatályba lépését (az Egyesült Királyság általi ratifikáció) követően fog megnyílni.
Az Egyezményhez történő csatlakozásunkat követően, az EUCARIS II rendszer új technológiájának bevezetése eredményeként a rendszer teljes összhangba kerül az Európai Unió információs rendszereivel, így a jövőben lehetővé válik az EUCARIS részes országok jármű- és vezetői engedély adatok informatikai úton megvalósuló cseréje.
A közúti közlekedésről szóló 1988. év I. törvénybe beemelt 23. § (7) bekezdése alapján az EGT más tagállamaiban kiadott érvényes hatósági engedéllyel és jelzéssel ellátott jármű forgalomba helyezése előtt a közlekedési hatóság – a típusvizsgálat és a forgalomba helyezés előtti vizsgálat mellőzésével – a jármű eredeti okmányai, valamint a származási ország hatósági nyilvántartásai alapján, szemle alkalmazásával állapítja meg a jármű járműnyilvántartásba veendő műszaki adatait. A közlekedési hatóság a vizsgálatot lekorlátozta a járműkísérő okmány és a jármű összetartozása szemle keretében történő ellenőrzésére.
A Hivatal a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény 4. § g) pontja alapján rendelkezik a jármű és kísérő okmányának külföldi nyilvántartásban szereplő adataival, a szemle alkalmazásával elvégzett előzetes eredetiségvizsgálaton pedig megtörténik többek között az okmány és a jármű összetartozásának ellenőrzése is. Az érvényes hatósági engedéllyel és jelzéssel ellátott jármű járműnyilvántartásba veendő műszaki adatainak egy eljárásban történő meghatározásával tovább egyszerűsíthető lenne az EGT tagállamaiban már fogalomba helyezett járművek magyarországi regisztrációja. Ilyen jellegű változtatásra javaslatot tettek mind a végrehajtásban érintett szervek, mind a közigazgatás korszerűsítésével kapcsolatos javaslatok tételére felkért civil szervezetek. Ezért várhatóan a tárgybani jogalkotás és közigazgatás-szervezés a közeljövőben ebben az irányban fog fejlődni, ennek végleges tartalma azonban további egyeztetések során fog kialakulni.

A környezetvédelmi és vízügyi miniszter válasza
Annak megvizsgálására kérte állampolgári jogok országgyűlési biztosa jogkörében eljáró adatvédelmi biztos, hogy a kölcsönös elismerés elvére is figyelemmel, mi indokolja, hogy közösségi járműveknek – függetlenül attól, hogy más EU tagállam által kiadott, érvényes forgalmi engedéllyel rendelkezik (érvényes „műszakija” és „zöldkártyája” van) – egyedi forgalomba helyezési engedélyének kiadásakor ellenőrizni kell, hogy a jármű megfelel-e a már forgalomba helyezett járművekre vonatkozó környezetvédelmi követelményeknek. Annak ellenére, hogy a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény Tv. 48. § (3) bekezdésének c) pontjában kapott felhatalmazás értelmében a közlekedésért felelős miniszter, a közlekedésrendészetért felelős miniszter és a környezetvédelemért felelős miniszter, hogy a közúti járművek környezetvédelmi felülvizsgálatával kapcsolatos szabályokat együttesen állapítja meg, a környezetvédelmi és vízügyi miniszter a megkeresést „illetékességből, válaszadás végett továbbította a Gazdasági és Közlekedési Minisztériumnak”.

A pénzügyminiszter válasza
A pénzügyminisztert annak megvizsgálására kérte a biztos, hogy 
– mi indokolja, hogy a regisztrációs adóról szóló 2003. évi CX. törvény hatályba lépése (2004. február 1.) előtt más EU tagállamban forgalomba helyezett, majd Magyarország EU-csatlakozását (2004. május 1.) követően Magyarországra behozott és itt is forgalomba helyezett személygépkocsi után – a magyarországi forgalomba helyezésre tekintettel – regisztrációs adót kell fizetni?
– a regisztrációs adó összegét bankkártyával miért nem lehet megfizetni?

Az első kérdés hátterében a következők álltak:
A regisztrációs adóról részleges visszatérítéséről szóló 2006. évi CXXX. törvény általános indokolása – utalva az Európai Közösségek Bíróságának a magyar regisztrációs adó 2004. május 1. és 2005. december 31. között hatályos változatát vizsgáló C-290/05. és C-333/05. számú ügyekben hozott ítéletétre – rögzíti, hogy a közösségi joggal ellentétes az olyan adó, amely alapján a használt személygépkocsiknak a tagállamban történő első forgalomba helyezése során kivetett adó összegét a személygépkocsik értékcsökkenésének figyelembevétele nélkül, azok műszaki tulajdonságai (motor típusa és hengerűrtartalma) és környezetvédelmi besorolása alapján kell kiszámítani, aminek folytán az adó más tagállamból behozott használt személygépkocsikra történő alkalmazása esetén az adó összege meghaladja a belföldön már nyilvántartásba vett hasonló használt személygépkocsik maradványértékében foglalt adó összegét.
Magyarországon 2004. február 1-jétől kell a gépjárművek forgalomba helyezése esetén regisztrációs adót fizetni. Azt megelőzően ilyen adónem Magyarországon nem volt. A gépjárműveket ugyan fogyasztási adó terhelte, de mivel adónemek között jogutódlás fogalmilag kizárt, a fogyasztási adó ezért ebből a szempontból figyelembe nem vehető. Mindebből következik, hogy a személygépkocsikat – forgalomba helyezésükkel összefüggésben – Magyarországon 2004. február 1. előtt regisztrációs adó nem terhelte, ugyanakkor ha egy személygépkocsit 2004. február 1. előtt más tagállamban helyeztek forgalomba, majd 2004. május 1. után behozták Magyarországra és itt is szabályosan forgalomba helyezték, akkor azt már regisztrációs adó terheli. E szabályozási rendszer felvetette a hátrányos megkülönböztetés kérdését. 
A Pénzügyminisztérium válaszában rámutatott, hogy a regisztrációs adóról szóló törvényt az Országgyűlés a személygépkocsik és lakóautók után fizetendő fogyasztási adó ellentételezésére alkotta meg. A fogyasztási adó 2004. január 31-én megszűnt, a regisztrációs adóról szóló törvény 2004. február 1-jén lépett hatályba. A regisztrációs adóról szóló 2003. évi CX. törvény 18. § (1) bekezdése szerint a 2004. február 1-je előtt keletkezett fogyasztási adókötelezettséget a Fat. 2004. január 31-én hatályos rendelkezései szerint kell teljesíteni.
Válaszában a pénzügyminiszter is egyetértett azzal, hogy az adónemek között a „jogutódlás” formailag kizárt. Ugyanezen mondatában azonban a pénzügyminiszter azt fogalmazta meg, hogy „a regisztrációs adó formailag is a korábbi fogyasztási adó helyébe lépett”. A pénzügyminiszter szerint a két adónem figyelemmel az adóztatandó termékkör és a mentességek lényegi azonosságára, valamint az adófizetési kötelezettség egyszeri keletkezésére egymáshoz nagymértékben hasonló, közgazdasági értelemben ugyanarról az adótípusról van szó, így a regisztrációs adó tartalmilag is felváltja a fogyasztási adót. A két adónem közötti különbség (az adó mértéke százalékos helyett tételes, más az adóztatási pont) a pénzügyminiszter szerint technikai jellegű.
Mindezek mellett a pénzügyminiszter utal az Európai Közösségek Bírósága C-290/05. és C333/05. számú ügyekben hozott ítéletére, amely a 2004. május 1-je és 2005. december 31-e között hatályos Regatv.-t azon tekintetben nem találta a közösségi joggal összhangban, hogy a törvény a használt gépjárművek regisztrációs adója mértékének kiszámításakor az értékcsökkenést nem vette figyelembe. A pénzügyminiszter levelében utal az ítélet rendelkező részének azon mondatára, miszerint „[E]zen adó bevezetését megelőzően Magyarországon nyilvántartásba vett használt személygépkocsikkal való összehasonlítás e tekintetben irreleváns”.
A második kérdés hátterében az állt, hogy a Magánforgalmi fővámhivatalban lefolytatott helyszíni vizsgálat során munkatársaim megállapították, hogy noha a Fővámhivatal ügyfélforgalom számára nyitva álló helyiségében külön pénztár működik ugyan, de ott csak készpénzzel lehet adófizetést teljesíteni. Ennek részbeni következménye, hogy az ügyfelek a közelben lévő bankfiókban tudják csak átutalással adófizetési kötelezettségüket teljesíteni. Ez azonban csak akkor rövidíti le az eljárás menetét, ha az ügyfél a Fővámhivatal közelében fiókot működtető bankban vezeti bankszámláját, amely az átutalás visszavonhatatlan megtörténtéről igazolást tud adni az ügyfélnek. Más bankban vezetett bankszámla esetén az ügyfél csak akkor kapja meg a vámhatóságtól befizetéséről szóló igazolást, ha az átutalt adóösszeg megérkezett a vámhatóság adóbeszedési számlájára. Ez pedig egy-két napot is igénybe vehet. A bankkártyával való fizetés lehetősége e procedúrát jelentősen lerövidítené.
A pénzügyminiszter válaszában statisztikai adatokkal és kártyahasználati szokásokkal indokolta, hogy miért nincsen lehetőség a Magánforgalmi Fővámhivatalban az adó összegét bankkártyás tranzakció által kiegyenlíteni.

Érintett alkotmányos jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”),
– az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.”),
– a tulajdonhoz való (Alkotmány 13. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.”),
– a szabad mozgáshoz és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga (Alkotmány 58. § (1) bekezdés: „Mindenkit, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén – törvényben meghatározott esetek kivételével – megillet a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga, beleértve a lakóhely vagy az ország elhagyásához való jogot is.”)
– a hátrányos megkülönböztetés tilalma (Alkotmány 70/A. § (1) bekezdés „A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.”)

A vizsgálat megállapításai
I.	A megkeresések teljesítésével kapcsolatos megállapítások
Megállapítottam, hogy egyes miniszterek a megkeresésre, az állampolgári jogok országgyűlési biztosának nevében eljáró adatvédelmi biztos által – az Obtv. 18. § (10) bekezdésben foglaltaknak megfelelően – biztosított tizenöt napos határidőt jelentősen túllépve, illetve nem, vagy nem érdemben válaszoltak. Amint azt az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában is kifejtette, „Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás […] feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. […] A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon.” 
Mindezek alapján megállapítottam, hogy azon miniszterek, akik a megkereséseket nem, nem érdemben, vagy a határidőt jelentősen túllépve teljesítették, a jogállamiság elvével és az abból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okoztak. Ennek megállapítását annak ellenére nem tartottam mellőzhetőnek, hogy a vizsgálatom tárgya nem ez volt.

II.	A közlekedési igazgatási hatósági (okmányirodai) eljárással kapcsolatos megállapítások
1.	Az okmányirodai eljárás során – és ezt a rendelkezésemre álló esetleírások mellett, a helyszíni vizsgálatok tapasztalatai is alátámasztják – alapvető nehézséget okoz, hogy az első megjelenés napján, vagy néhány napon belül elintézésre kerüljenek a közlekedési igazgatási ügyek. Ennek érdekében egyesek, kevésbé leterhelt okmányirodában próbálják a származás-ellenőrzést kezdeményezni, vagy a forgalomba helyezést elintézni, mások pedig erre szakosodott vállalkozások segítségét veszik igénybe. Utóbbi megoldás gyakran tovább nehezíti az amúgy is leterhelt okmányirodákban az időpontfoglalást, vagy az időpontfoglalás nélküli ügyintézést. (A Központi Okmányirodában kapott tájékoztatás szerint a http://www.magyarorszag.hu internetes oldalon keresztül történő időpontfoglalást jelentősen megnehezíti, hogy az időpont „megnyílta” után – függetlenül attól, hogy milyen napszakban történik – perceken belül csaknem az összes időpontot ismeretlenek lefoglalják.)
Álláspontom szerint, jelenleg nem biztosítható teljes körűen, hogy az egyes nagy forgalmú okmányirodákban (ahol mód van időpontfoglalásra és az ügyfeleket sorszám alapján fogadják) valóban kizárólag időpontfoglalással és sorszámmal rendelkező ügyfelek ügyeit intézzék csak el. (A jelen eljárási rendben, nagy pontossággal lenne ez biztosítható akkor, ha a sorszámokat minden esetben az ügyirathoz csatolnák!)
A nagy forgalmú okmányirodákban kialakult, az előzőekben ismertetett helyzet – függetlenül attól, hogy az az egyes okmányirodák vezetőinek, vagy személyi állományának felróható-e – önmagában alkalmas arra, hogy a jogállamiság elvével, az ebből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozza.
2.	A gépjármű igazgatási ügyek intézése során az okmányirodák kizárólag okiratok alapján járnak el. Ez azt jelenti, hogy az ügyintézés során a közlekedési igazgatási hatóság nem felelteti meg a járművet, a kiállított okmányokkal és kiadott hatósági jelzésekkel.
A közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról 35/2000. (XI. 30.) BM rendelet 46/A. §-a értelmében az új típusú rendszámtáblához tartozó regisztrációs matrica személygépjármű, tehergépjármű, autóbusz és vontató járműnyilvántartásba történő vételét és a hatósági jelzés valódiságát igazolja. A KEKKH tulajdonát képező regisztrációs matrica gyártótól történő megrendelése és a közlekedési igazgatási hatóság matricával történő ellátása a KEKKH, az ügyfélnek történő kiadása a közlekedési igazgatási hatóság hatáskörébe tartozik. Az új típusú rendszámtábla regisztrációs matrica nélkül érvénytelen. A regisztrációs matricát a jármű első szélvédőjén belülről – kívülről jól látható módon – a jobb alsó sarokban kell az ügyfélnek elhelyeznie. A regisztrációs matricát az új típusú rendszámtábla kiadásával egyidejűleg a közlekedési igazgatási hatóság adja ki.
Könnyen belátható, hogy éppen a regisztrációs matrica bevezetésének céljával, a gépjármű-bűnözés visszaszorításával ellentétes hatást vált ki az, hogy a közlekedési igazgatási hatóság azt csak kiadja, nincs azonban lehetősége annak ellenőrzésére, hogy a hatósági jelzések valóban a nyilvántartásban azokhoz rendelt járműre kerülnek-e fel. A közlekedési igazgatási hatóság, működése során megismert (személyi és tárgyi) feltételei ismeretében nem alkalmas annak ellenőrzésére, hogy a rendszámtábla és a regisztrációs matrica valóban a megfelelő járművön kerül-e elhelyezésre. Erre a magyar közigazgatásban kizárólag a NKH egyes szervei rendelkeznek megfelelő ismeretekkel, technikai eszközökkel. Összefoglalva: nincs jelenleg olyan eszköz, amely biztosíthatná, hogy a rendszámtábla és a regisztrációs matrica ténylegesen arra a járműre kerüljön, amelyhez azokat kiadták. Ez pedig egyúttal azt is jelentheti, hogy a jármű későbbi eredetiségvizsgálatáig, vagy integrált vizsgálatáig nem derül fény arra, hogy nem a hozzá rendelt hatósági jelzésekkel vesz részt a forgalomban. 
Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a kialakult helyzet – a jogi szabályozásra visszavezethető okból – a jogállamiság elvével, az ebből fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozza.
3.	Az Európai Bíróság C-297/05. sz. ügyben, a közelmúltban hozott ítéletére is figyelemmel megállapítottam, hogy önmagában a jármű nyilvántartásba vétel céljából történő azonosítása – még ha meg is hosszabbíthatja az eljárás tartamát – nem okoz alkotmányos joggal összefüggő visszásságot. Ellenkezőleg, az állam tulajdonjogra vonatkozó objektív alapjogvédelmi kötelezettségének teljesítéseként is felfogható a járműazonosítás. Fel kell azonban hívnom arra a figyelmet, hogy az előzetes származásellenőrzésre is kizárólag a bemutatott, származási ország hatósága által kiállított okmányok adatai alapján, a gépjármű és az okmányok megfeleltetése nélkül kerül sor. Nem ismert előttem, hogy ezt az eljárást miért nem az eredetiségvizsgálaton (integrált vizsgálaton) megállapított, jármű azonosítására alkalmas adatok (alvázszám, motorszám, illetve motorkód) ismeretében, a korábbi okmányok és a jármű megfeleltetése után folytatják le. Így kétséges, hogy valóban alkalmas-e a jármű nyilvántartásba vétel céljából történő azonosítására az előzetes származásellenőrzés. (Az Európai Bíróság hivatkozott ítéletéből kitűnik, hogy Hollandiában az azonosítás a jármű közlekedési hatóság előtti bemutatásával történik.)
A kifejtettek szerint a jármű nyilvántartásba vétel céljából történő azonosítása nem okozna alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, azonban az előzetes származásellenőrzés, amely önállóan nem elégséges a jármű azonosításához (ismétlem: az előzetes származásellenőrzés lefolytatásához nem szükséges a jármű bemutatása!), ráadásul – amellett, hogy jelentősen megnöveli a forgalomba helyezési eljárás időtartamát – az ügyfél többszöri, hatóság előtti megjelenése indokolatlan többlet-ügyintézési terhet ró az ügyfelekre és az eljáró közigazgatási szervekre egyaránt. Az előzetes származás ellenőrzés jelen formájában – még ha a tulajdonhoz való jog védelme érdekében szükséges és arányos korlátozás is lenne – alkalmatlan a kívánt cél (gépjárművek tulajdoni helyzetének, származásának és azonosításának biztosítása) elérésére.
Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy az előzetes származásellenőrzés jelen formájában – a jogi szabályozás hiányára visszavezethető okból – a jogállamiság elvével, az ebből fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozza.

III.	A közlekedési hatósági eljárással kapcsolatos megállapításaim
1.	A közúti járművek műszaki megvizsgálásáról 5/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet (a továbbiakban: KöHÉM R.) 4. § (13) bekezdése értelmében a közösségi jármű egyedi forgalomba helyezési engedélyének kiadásakor – a forgalomba helyezés előtti vizsgálat mellőzésével – szemle keretében kell ellenőrizni, hogy a jármű megfelel-e a már forgalomba helyezett járművekre vonatkozó közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi követelményeknek. A közúti járművek forgalomba helyezésével és forgalomban tartásával, környezetvédelmi felülvizsgálatával és ellenőrzésével, továbbá a gépjárműfenntartó tevékenységgel kapcsolatos egyes közlekedési hatósági eljárások díjáról szóló 91/2004. (VI. 29.) GKM rendelet 1. számú mellékletének KöHÉM R. alapján végzett hatósági tevékenységek díjairól szóló I. Fejezetének 3.1. pontja értelmében az egyedi forgalomba helyezés engedély díja 22 800,- Ft.
A KöHÉM R. – és az annak tartalmával megegyező gazdasági és közlekedési miniszteri válasz – értelmében tehát a NKH a közösségi járművek esetében is ellenőrizni, hogy a jármű megfelel-e a már forgalomba helyezett járművekre vonatkozó közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi követelményeknek. Ezzel kapcsolatban indokolt felhívni a figyelmet arra, hogy az Európai Bíróság korábban idézett ítélete értelmében az EK 28. cikkével (áruk szabad mozgása) ellentétes, ha általános és rendszeres jelleggel minden, másik tagállamban előzőleg nyilvántartásba vett jármű esetében kötelezővé teszik közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi állapot ellenőrzését, tekintet nélkül arra, hogy a másik tagállamban esetleg már történt ellenőrzés. Következésképpen ez az ellenőrzés, amennyiben a más tagállamokban nemrégiben lefolytatott műszaki vizsgálatokon felül, azok eredményére való tekintet nélkül végzik, csökkentheti a használt, előzőleg másik tagállamban nyilvántartásba vett járművek másik tagállamból történő behozatala iránti érdeklődést.
Mivel a gazdasági és közlekedési miniszter tájékoztatása szerint „a hazai vonatkozó jogszabályok nem csak tartalmukban, de szerkezetükben és felépítésükben is követik az európai uniós irányelveket” a kialakult gyakorlatot az Európai Bíróság gyakorlatával összhangban vizsgáltam. 
Ennek eredményeként megállapítottam, hogy a NKH azzal, hogy a közösségi jármű egyedi forgalomba helyezési engedélyének kiadásakor szemle keretében kell ellenőrizni, hogy a jármű megfelel-e a már forgalomba helyezett járművekre vonatkozó közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi követelményeknek – kizárólag a jogi szabályozás felesleges rendelkezésére visszavezethető okból –, mint a közösségi jogrenddel ellentétes szabályozás a jogállamiság elvével, az abból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okoz.
2.	Nem mellőzhetem annak megállapítását, hogy az ügyfelek által is igénybe vehető parkolóhelyek hiánya és az ügyfélvárók mérete miatt kétséges, hogy az NKH Mozaik u. telephelye – a közelmúltbeli felújítás és korszerűsítés ellenére – alkalmas-e a jelenlegi feladat- és hatásköre mellett, naponta több száz ügyfél színvonalas kiszolgálására.

IV.	A Vám- és Pénzügyőrség eljárásával kapcsolatos megállapításaim
1.	A helyszíni vizsgálat során munkatársaim azt tapasztalták, hogy – a Vám- és Pénzügyőrség bevételszerzési kötelezettségére hivatkozva – az érintett hatóság két vámügynökségnek bérbe adta az ügyfélváró egy részét. Meglepő és szokatlan, hogy egy hatóság ügyfélfogadásra rendszeresített hivatalos helyiségében az előtte rendszeresen, képviselőként eljáró vállalkozások fióktelepet, vagy telephelyet létesítsen. Ismertek előttem a rendvédelmi szervek költségvetési problémái, de ennek ellenére is aggályosnak tartom a feltárt helyzetet. Tapasztalataim felvetik a rendvédelmi szervek kötelező, vállalkozási tevékenységének, valamint ebből fakadó bevételi kötelezettségének egyes kérdései újragondolásának halaszthatatlanságát. Meggyőződésem, hogy az egyes rendvédelmi szervek pártatlan, elfogulatlan és a jogszabályoknak mindenben megfelelő működésébe vetett bizalmat alapjaiban rendítheti meg, ha olyan szervezetek részére nyújtanak díj fizetése ellenében szolgáltatást, amelyek – rendszeresen és jellemzően hatósági eljárások során – elsősorban ügyfeleik. 
A bevételi „kényszer” nyomán kialakult helyzet a jogállamiság elvével és az abból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okoz.
2.	A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 42. § (3) bekezdése szerint az eljárásban nem vehet részt ügyintézőként az, akitől nem várható el az ügy tárgyilagos megítélése.
Álláspontom szerint, önmagában az a körülmény, hogy a Magánforgalmi Fővámhivatal ügyfélvárójában hivatalosan működő vámügynökségek bérlik telephelyeiket/fióktelepeiket, kétségessé teszi, hogy az említett vámügynökségek által képviselt ügyekben a Fővámhivatal bármely ügyintézőjétől az ügy tárgyilagos megítélése lenne várható. Mindez pedig a jogállamiság elvéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét hordozza.
3.	A Magánforgalmi Fővámhivatal parancsnok-helyettesének tájékoztatása alapján megvizsgáltam a regisztrációs adó megállapítására irányuló eljárás egyes kérdéseit is. Elfogadva a parancsnok-helyettestől kapott tájékoztatást, miszerint a regisztrációs adót megállapító határozatok ellen benyújtott elenyésző számú fellebbezés oka az, hogy a már megállapított, vagy megfizetett regisztrációs adó ellenére az ügyfél tévedésből, ismételten kérte a regisztrációs adó megállapítását, és a fellebbezési eljárásban a regisztrációs adót ismételten megállapító határozat megváltoztatását kérik. E tájékoztatásból megállapítható, hogy a Magánforgalmi Fővámhivatal eljárása során nem a Ket. 50. § (1) bekezdése szerint jár(t) el, vagyis törvényi kötelezettsége ellenére a hatóság döntéshozatalhoz szükséges tényállást nem tisztázta. Ha ugyanis saját adatbázisában a jármű azonosító adatai alapján ellenőrizte volna, hogy korábban megállapította-e már a regisztrációs adót, vagy azt az ügyfél már be is fizette, a tévedésből ismételten előterjesztett kérelmet magától értetődő módon és okból el kellett volna utasítania.
Mivel az eljáró hatóság az említett ügyekben nem tisztázta a döntéshozatalhoz szükséges tényállást, a jogállamiság elvéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okozott.
4.	A Vám- és Pénzügyőrség hatáskörébe tartozó több adó és vámeljárás során biztosított az elektronikus ügyintézés lehetősége. A regisztrációs adó esetében azonban nincs lehetőség elektronikus ügyintézésre. Ezzel kapcsolatban indokoltnak tartom felhívni a figyelmet a következőkre:
A regisztrációs adó kivetése az NKH által rögzített és okiratként a kérelemhez mellékelt adatok alapján, a gépjármű hengerűrtartalma, környezetvédelmi besorolása, valamint első forgalomba helyezése óta eltelt idő alapján, egy meglehetősen egyszerű algoritmus segítségével – az adatbevitelt leszámítva – gyakorlatilag automatikusan történik. Nem ismert előttem annak indoka, hogy a regisztrációs adó eljárásban miért nem biztosított a teljesen elektronikus ügyintézés lehetősége?
5.	A Magánforgalmi Fővámhivatalnál a beléptetés rendjének, valamint a kiépített rendszer helyett az ügyfél – az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény 53. § (1) bekezdése értelmében adótitkot képező – nevének kiabálásával történő „ügyfélhívás” gyakorlatának vizsgálata, a személyes adatok védelméhez való jogot érinti, ezért arra nincs hatásköröm.
6.	Nem mellőzhetem annak megállapítását sem, hogy a Magánforgalmi Fővámhivatal megközelítése nehézkes, a korábbi ipari jellegű területen található hatóság megtalálását irányító táblák nem segítik. (A közelben működő másik vámhivatal megközelítését táblák segítik.)

V.	A forgalomba helyezési eljárás egészére vonatkozó megállapításaim
1.	A helyszíni vizsgálatokon szerzett – korábbiakban már ismertetett – tapasztalatok és a vonatkozó, hatályos jogszabályok alapján a következő általános megállapításokat teszem:
A közösségi gépjárművek forgalomba helyezési eljárása még ideális körülmények esetén is több hétig tart, esetenként pedig több hónapig is elhúzódhat. Ez még akkor is így van, ha az egyes – közigazgatási jogi értelemben önálló – eljárások valamennyi résztvevője, vagyis az ügyfél és az egyes hatóságok mindenben a hatályos jogszabályoknak maradéktalanul megfelelően járnak el. Az eljárás bonyolultságát és időigényességét szembetűnően jelzi, hogy az ügyek túlnyomó többségében az ügyfelek nem személyesen járnak el, hanem erre szakosodott vállalkozások, vámügynökségek szolgáltatását veszik igénybe. A jogállami közigazgatással szemben megfogalmazható alapvető elvárás, hogy az ügyet gyorsan, és hiba nélkül intézze el. A vizsgált ügyekben pedig ez az alapvető elvárás láthatóan nem teljesül.
Az ún. egyablakos ügyintézéssel kapcsolatban kétfajta hibás értelmezéssel találkozhatunk: az egyikben a számos ügyfélfogadó munkaállomás közül csak egy üzemel, a másikban – és a vizsgált ügyekben nyilván erről van szó – egy helyen (okmányiroda) számtalan ügyet (közel 90 ügytípust) lehet intézni. Az ügyintézés azonban – a közösségi járművek forgalomba helyezése tekintetében – ettől nyilvánvalóan nem lesz egyablakos: a résztvevő hatóságokat többször is fel kell az ügyfélnek keresnie. 
A helyszíni vizsgálatok tapasztalatai azt támasztják alá, hogy az ügyfeleknek még az ideális esetben is több napot kell ráfordítaniuk – munkavállalóként szabadságot kell igénybe venniük –, ha ügyüket maguk kívánják elintézni. Ez pedig nem nevezhető sem ügyfélbarát, sem pedig szolgáltató jellegű közigazgatásnak. Fel kell azonban hívni a figyelmet arra is, hogy az eljárás bonyolultsága és időigényessége, többnyire nem az eljáró hatóságok működésére, hanem a jogi szabályozás hiányosságára vezethető vissza.
Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a közösségi járművek forgalomba helyezésének jelenlegi eljárása – a jogi szabályozás hiányosságára visszavezethető okból – a jogállamiság elvével, és az abból fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okoz.
2.	Szembetűnő, hogy a számítástechnika jelenlegi fejlettségi szintjén, a Kormány jelentős, informatikai fejlesztésre tett intézkedése ellenére, az egész folyamatban meghatározó a papíralapú ügyintézés. Az egyes hatóságok – a regisztrációs adó megfizetésének igazolásán kívül – kizárólag így érintkeznek egymással. Ezekben az esetekben az okiratot (jelen esetben: határozat az előzetes származásigazolásról, műszaki adatlap stb.) az ügyfél kézben viszi magával az ügyintézésben soron következő hatósághoz. A tapasztalatok szerint az okiratokat az érintett hatóságok fénymásolják, amely eredményeként – jellemzően gépjárművenként és hatóságonként – akár 20-40 oldal előzményi irat másolat és kiadott irat kerül feldolgozásra. Mindez amellett, hogy természetvédelmi-, és költségvetési szempontból is komoly megterhelést jelent, önmagában is jelentősen növeli az ügyintézés időtartamát. Felvethető továbbá, hogy – mivel egyszerű, a hamisítás ellen csekély mértékben védett okiratokról van szó – a jelenlegi eljárásrend nem minimalizálja, vagy zárja ki a visszaélés lehetőségét. (Korábban a regisztrációs adó megfizetésének igazolása is kizárólag papír alapú okirattal történt. Jelenleg, éppen a visszaélések megakadályozása érdekében,, a Vám- és Pénzügyőrség eljáró szervei elektronikus úton is megküldik a közlekedési igazgatási hatóságnak az igazolást.) Mindehhez kapcsolódó probléma, hogy ugyanazon jármű három központi adatbázisba is bekerül a forgalomba helyezési eljárás során: így a közúti közlekedési nyilvántartásba (származás-ellenőrzési nyilvántartás és járműnyilvántartás), valamint a NKH és a Vám- és Pénzügyőrség adatbázisába. Az NKH eljáró szerve kivételével valamennyi adatbázist, az egyes hatóságok az említett okiratok alapján, manuálisan töltik fel. Ennek következtében pedig – amint arra az NKH Mozaik u. munkatársai rámutattak – nem biztosítható teljeskörűen, hogy az egyes adatbázisok azonosan tartalmazzák az adott gépjármű releváns adatait. A több ezres ügyforgalom mellett könnyen előfordulhat hogy az említett nyilvántartások vétlen adatrögzítési hiba, vagy más ok miatt, az eljárás szempontjából releváns adatot (a regisztrációs adó mértéke szempontjából a környezetvédelmi osztályt, vagy a gépjárműadó szempontjából a teljesítményt)5 eltérően tartalmazzák.
Mindez pedig a jogállamiság elvével, az ebből fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozza. Megjegyzem továbbá, hogy a bemutatott helyzet egyúttal a járműnyilvántartás közhitelességének biztosítására tett kormányzati erőfeszítések eredményessége ellen is hat.
3.	Figyelemmel arra, hogy a Magyarországon forgalomba helyezni kívánt közösségi járművek jelentős részét a származási országban a vevő a kiviteli célú vásárlást követően a forgalomból kivonatja (lakó-, vagy tartózkodási hely hiányában nem is tudná saját nevére regisztráltatni). A közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról35/2000. (XI. 30.) BM rendelet (a továbbiakban: BM R.) 38/A. § (4) bekezdése alapján – a külföldi hatósági jelzés hiányában – gépjárművével nem, csak ideiglenes forgalomban tartási engedély és E betűjelű ideiglenes rendszámtábla kiadása után vehetne részt a forgalomban. 59. § Az E betűjelű ideiglenes rendszámtábla okmányiroda által történő kiadásának feltétele a jármű jogszerű birtoklásának, a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítás meglétének és a jármű műszaki alkalmasságának igazolása. (Vagyis a származásellenőrzés, valamint az NKH eljárását követően, amikor „csak” a regisztrációs adó megfizetése és a forgalomba helyezés van hátra. Mindez tehát nem teszi lehetővé, hogy a gépjárművet a tulajdonos érdemben korábban kezdje Magyarországon jogszerűen használni.) Megjegyzem továbbá, hogy tudomásom szerint a Z6 betűjelű rendszámokat éppen a gépjármű használata érdekében, gyakran nem rendeltetésüknek megfelelően veszik igénybe a tulajdonosok.
A forgalomba helyezési eljárás bonyolult, összetett, gyakran hetekig, hónapokig elhúzódó volta az ügyfelek számára nem pusztán kényelmetlenséget és bosszúságot okoz, hanem hosszabb időre kizárja annak lehetőségét is, hogy az ügyfél gépjárművét magyar hatósági jelzésekkel, jogszerűen és korlátozásmentesen, rendeltetésének megfelelően használja.
Így a közösségi járművek forgalomba helyezésének elhúzódó eljárása a tulajdonhoz való joggal, valamint – a gépjármű rendeltetéséből ez is következik – a tartózkodási hely szabad megválasztásához való joggal összefüggésben is visszásságot okoz.
4	A vizsgálatom során áttekintett – több hatóságot érintő – eljárás során a különböző hatóságoknál az ügyfelet különböző kisebb-nagyobb összegű díj- és adófizetési kötelezettségek terhelik. E fizetési kötelezettségek közül összegszerűségét tekintve a legjelentősebb a regisztrációs adó fizetési kötelezettség, amely abból a szempontból is lényeges, hogy a vámhatóság felé – az eljárás további lépéseinek megtétele előtt – az ügyfél köteles igazolni az adó megfizetésének megtörténtét. Ez technikailag négy módon történhet:
– a vámhatóság pénztárába történő befizetéssel, vagy
– a vámhatóság közelében lévő bankfiókban történő befizetéssel, vagy 
– a vámhatóság közelében lévő bankfiókban banki átutalással, illetve
– más bankban kezdeményezett átutalással.
A Fővámhivatal parancsnok-helyettesének tájékoztatása szerint, a pénztári befizetés lehetőségével az ügyfelek nem szoktak élni. A regisztrációs adó megfizetésének további lehetséges módja a közeli bankfiókban, az adó összegének a vámhatóság számlájára történő befizetése. A harmadik módozat akkor kerül előtérbe, ha az ügyfél egyúttal abban a bankban is vezet számlát, amelynek fiókja a Fővámhivatal épületének közelében található. E három fizetési mód esetében az ügyfél a fizetés teljesítését követően azonnal rendelkezik az adó megfizetéséről szóló bizonylattal. A negyedik esetben azonban a vámhatóság csak akkor tekinti teljesítettnek az adó megfizetését, ha az a számlájára megérkezett.
Mindebből következően az ügyfél számára – amennyiben a regisztrációs adófizetési eljárást egy napon belül meg akarja oldani – az adófizetés technikai lebonyolítására három lehetőség adódik, amelyből kettő, a vámhatóság pénztáránál, vagy a közelben lévő bankfiókban történő befizetés jelentős – sok esetben több millió forint – összegű készpénz mozgatásával jár. Ez pedig, amellett, hogy a pénzmosás elleni küzdelem szempontjából sem szerencsés, hiszen az alapeljárás szempontjából teljesen felesleges többlet adminisztrációt igényel a készpénz származásának igazolása, adott esetben igen jelentős költséggel is járhat. Az adófizetési kötelezettség teljesítésének ilyen útra terelése semmiképpen nem tekinthető ügyfélbarát eljárásnak. 
Abban az esetben pedig, ha az ügyfél a többletköltséget és adminisztrációt meg akarja takarítani, az a lehetőség adódik számára, hogy abban a bankban, amelynek fiókja a Fővámhivatal közelében működik számlát nyit, és arról átutalással teljesíti adófizetési kötelezettségét.
Álláspontom szerint a jogállamiság elvéből következő tisztességes eljárás követelményeivel nem egyeztethető össze és ezáltal visszásságot okoz, hogy az ügyfél helyben nem, csak a fenti eljárások valamelyikével tudja – az ügyintézés folytatásához szükséges – adófizetési kötelezettségét teljesíteni. Emellett sem a piacgazdaság követelményeivel, sem a hátrányos megkülönböztetés (indokolatlan előnyben részesítés) tilalmával nem egyeztethető össze, hogy a vámhatóság lényegében egy – a közelében fiókkal rendelkező – pénzügyi intézmény ügyfelei számára biztosítja csak átutalással történő adófizetés esetén a gyors eljárás lehetőségét.
5.	Bár az eljárásban résztvevő több hatóságnál mód van a különböző díjak és illetékek bankkártyával történő megfizetésére, ilyen esetekben technikailag általában nem fizetés, hanem kézpénzfelvétel és befizetés történik a hatóság helyiségében működő postahivatalban. Ez pedig egyfelől többletköltséget okoz az ügyfélnek, egyszersmind többletköltséget okoz a befizetés címzettjének is. Valódi bankkártyás fizetési lehetőséggel munkatársaim helyszíni vizsgálataik során nem találkoztak. Hasonlóan a regisztrációs adó megfizetésénél kifejtettekhez, az okmányirodai és közlekedési hatósági ügyintézés során – a jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság veszélyének megszüntetése, illetve megelőzése érdekében – indokoltnak tartom a bankkártyával történő fizetés lehetőségének megteremtését.
6. 	A Kormány előtt nem ismeretlen a közlekedési hatósági, valamint a közlekedési igazgatási hatósági tevékenységgel kapcsolatban általam leírt problémák jelentős része. Azokat kormány átfogó deregulációs programjának keretében elkészült, a gépjárművekkel kapcsolatos ügycsoport szabályozási koncepciója is érinti. 
7.	Vizsgálatom megindításakor felmerült a regisztrációs adóról szóló törvény hatályba lépése előtt és után forgalomba helyezett gépjárművek adóztatásával kapcsolatos hátrányos meg különböztetés gyanúja. Vizsgálatom lefolytatása során e témakört érintően további kérdések merültek fel, amelyre tekintettel e problémakör vizsgálatát jelen eljárástól elkülönítve folytatom tovább.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltár, alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása, jövőbeni megszüntetése és megelőzése érdekében,
1. Az Obtv. 25. §-a alapján javaslom az Országgyűlésnek, hogy a jelenleginél pontosabban határozza meg a rendvédelmi szervek vállalkozási tevékenységének korlátait;
2. Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Kormányt, vizsgálja meg, miként lenne megvalósítható a közösségi gépjárművek forgalomba helyezési eljárásának érdemi lerövidítése annak érdekében, hogy az napokban (esetleg órákban) mérhető időn belül megtörténhessen. Ennek során legyen figyelemmel
a./ a tényleges ún. egyablakos ügyintézés megvalósítására;
b./ a jármű nyilvántartásba vétel céljából történő tényleges, vagyis a jármű, és nem pusztán annak okmányai alapján történő azonosítására;
c./ az elektronikus ügyintézés lehetőségének bővítésére;
d./ az NKH és KEKKH, valamint a VPOP gépjárművekre vonatkozó nyilvántartásaiban meglévő redundancia megszüntetésére;
e./ regisztrációs adó eljárás során az elektronikus ügyintézés lehetőségére (ideértve az NKH közreműködésének lehetőségét is.)
f./ a közlekedési hatósági, valamint a közlekedési igazgatási hatósági eljárásokban meglévő párhuzamosságok megszüntetésére;
3. Az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a Kormányt, hogy az előző pontban kifejtettekből fakadó, szükséges jogalkotási (deregulációs és szabályozási) feladatokat rövid határidővel végezze el.
4. Az Obtv. 25. §-a alapján javaslom a gazdasági és közlekedési miniszternek, hogy a közúti járművek műszaki megvizsgálásáról 5/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet módosításával – az Európai Bíróság C-297/05. sz. ügyben hozott ítéletére is figyelemmel – szüntesse meg a közösségi járművek forgalomba helyezés előtti, a már forgalomba helyezett járművekre vonatkozó közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi követelményeknek való megfelelés ellenőrzésére irányuló vizsgálatot.
5. Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a pénzügyminiszternél, hogy teremtse meg az adók (így különösen a regisztrációs adó), vámok, illetékek és igazgatásszolgáltatási díjak megfizetésének olyan egyszerűsített módját, amely nem kényszeríti az adózókat sem jelentős összegű készpénz mozgatására, sem valamely pénzügyi intézmény szolgáltatásának – a vizsgált esetben – szinte kizárólagos igénybe vételére. 
6. Az Obtv. 20. § (1) és (4) bekezdései alapján, különös figyelemmel a jogállamiság elvével, és az abból levezethető jogbiztonság követelményével összefüggő visszásság orvoslására felkérem a miniszterelnököt, gondoskodjon arról, hogy a Kormány tagjai és alárendelt szervei az országgyűlési biztosok megkeresésének határidőben, érdemben és teljes körűen (kért vizsgálat lefolytatásával, rendelkezésre álló okiratok megküldésével) tegyenek eleget.
7. A Magánforgalmi Fővámhivatalba történő beléptetés rendjének, valamint „ügyfélhívási” gyakorlatának vizsgálatát – tekintettel arra, hogy az a személyes adatok védelméhez való joggal összefüggő kérdéseket vet fel – az Obtv. 19. § (3) bekezdése alapján, az adatvédelmi biztoshoz tettem át.

Budapest, 2007. október 25.
Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzetek
1. http://www.nyilvantarto.hu/kekkh/kozos/index.php?k=okmanyirodak_hu_okmanyiroda_kereso
2. A miniszter összehangolja és szervezi a közfeladatok körének meghatározására és hatékony ellátásának biztosítására irányuló kormányzati tevékenységet.
3. A miniszter a végrehajtás ellenőrzésével összefüggésben megteszi a lejárt határidejű jogharmonizációs feladatok teljesítéséhez.
4. „A tagállamok segítik egymást ennek az irányelvnek a megvalósításában. Két- és többoldalú szinten cserélhetik ki információikat különösen abból a célból, hogy még mielőtt a jármű bármilyen nyilvántartásba vétele megtörténne, szükség esetén tisztázzák a jármű jogi helyzetét abban a tagállamban, ahol azt előzőleg nyilvántartásba vették. Ez az ellenőrzés egy elektronikus hálózat használatával is történhet.”
5. Köztudott, hogy egyes gyártók adott típusba beépített, azonos hengerűrtartalmú motorjai jelentősen (10-20%) eltérő teljesítménnyel rendelkezhetnek, továbbá, a típus életciklusán belül eltérő környezetvédelmi követelményeknek felelhetnek meg.
6. BM R. 52. § (2) bekezdés c) pontja értelmében belföldön vásárolt jármű kivitelére, indokolt esetben magyar tulajdonú, külföldön tartózkodó rendszám nélküli jármű hazaszállítására, illetve érvényes hatósági engedély nélkül Magyarországon tartózkodó jármű reexportjára, Magyarországon még forgalomba nem helyezett gépjármű külföldre viteléhez és a 79. §-ban meghatározott érvényességi időn belüli visszahozatalához így különösen: kiállításra vitel), vagy Magyarországon elvesztett, illetve megrongálódott, vagy érvénytelen külföldi rendszámtábla ideiglenes pótlására szolgál.