Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3912/2007. számú ügyben

Előadó: dr. Bene Beáta
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a körzeti földhivatal az Égáz-Dégáz Földgázelosztó Zrt. javára szolgalmi jogot jegyzett be a tulajdonában lévő ingatlanra, amelyért ő kártalanításban nem részesült.
A panasz alapján felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság követelményének, valamint a 13. §-ában meghatározott tulajdonhoz való alkotmányos jog sérelmének gyanúja, ezért vizsgálatot indítottam. Ennek elrendelésével egyidejűleg, az ügyre vonatkozó tájékoztatást kértem a Vas Megyei Földhivatal vezetőjétől, a gazdasági és közlekedési minisztertől, valamint az Égáz-Dégáz Földgázelosztó Zrt-től (Zrt.).

Az érintett alkotmányos jog 
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 
8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége. (2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. (2) Tulajdont kisajátítani csak kivételesen és közérdekből, törvényben szabályozott esetekben és módon, teljes, feltétlen és azonnali kártalanítás mellett lehet.

A megállapított tényállás
A Veszprémi Bányahatóság 1995-ben a Körmend-Felsőberki gázvezeték építésére a Körmendi Polgármesteri Hivatalnak, mint építtetőnek építési engedélyt adott, majd még ez évben a létesítmény használatbavételét is engedélyezte az Égáz Rt. részére. Ez utóbbi engedélyben a bányahatóság felhívta az építtető figyelmét, hogy a létesítménnyel vagy biztonsági övezettel érintett ingatlanokra a bányaszolgalom alapításáról és ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyeztetéséről gondoskodjon.
A Zrt. 2007. március 23-án kelt kérelmében a földgázellátásról szóló 2003. évi XLII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 111/2003. (VII. 29.) Korm. rendelet 36. §-ára hivatkozással kérte a körzeti földhivataltól az 1997. évi XX. tv. hatálybalépését megelőző időszakban idegen ingatlanon megépült gázelosztó vezetékek vonatkozásában az elmaradt bányaszolgalmi jogok bejegyeztetését. A bejegyzés alapjául szolgáló okiratként a 2007. március 6-án kelt jegyzőkönyvben szereplő, a korábban (1995-ben) megkapott használatbavételi engedélyről szóló határozatot jelölte meg, amelyet a kormányrendeletnek megfelelően a bányahatóság a jegyzőkönyv keltének napjával jogerősített.
Az eljáró körzeti földhivatal a szolgalmi jogot a fenti jogszabály alapján bejegyezte, amely bejegyzést a panaszos megfellebbezte.
A gázszolgáltató a továbbiakban azt is kifejtette, hogy „mivel a Körmend-Felsőberkifalu között létesített vezetékszakaszra vonatkozó használatbavételi engedély kiadásának határozata 1995. november 3-án kelt, így ezen időponttól kell számolni a kártalanítás elévülését. Tekintettel arra a tényre, hogy társaságunk a tárgyi szolgalom bejegyeztetése folyamán mindenkor a hatályos jogszabályok szellemében és elvárásai szerint járt el, így cégünknek nincs fizetési kötelezettsége az ingatlan tulajdonosa részére.”

A vizsgálat megállapítása
A tulajdonjog védelmét a jogágak különböző eszközökkel valósítják meg. Az alkotmányjog elsősorban a tulajdonba való állami beavatkozás jogszabályok által lehetővé tett formáival szemben biztosít védelmet. Az állami beavatkozás korlátainál több tényezőt kell figyelembe venni. Elsőként említendő az Alkotmány 13. §-a, amely szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. Tulajdont kisajátítani csak kivételesen és közérdekből, törvényben szabályozott esetekben és módon, teljes, feltétlen és azonnali kártalanítás mellett lehet. Figyelembe kell venni azt is, hogy a korlátozásnak meg kell felelnie az Alkotmány 8. § (2) bekezdésében foglaltaknak, amely szerint alapvető jog lényeges tartalmát törvény sem korlátozhatja.
Az előzőek ismeretében alkotmányossági kérdés az, hogy milyen esetekben kell a tulajdonosnak a korlátozást minden ellenszolgáltatás nélkül tűrnie, illetve mikor tarthat igényt kártalanításra a tulajdonosi jogai korlátozásáért. A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. tv. 171. §-a tartalmaz szabályokat a tulajdonjognak a köz érdekében való korlátozásáról, kimondva a kártalanításra való jogosultságot is: (1) Ingatlanra közérdekből a külön jogszabályban feljogosított szervek javára – államigazgatási szerv határozatával – szolgalmat vagy más használati jogot lehet alapítani. A használati jog alapításáért kártalanítás jár. (2) A használati jog alapításának eseteit, továbbá a kártalanítás szabályait külön jogszabály állapítja meg.
A tulajdonjog alkotmányos védelménél figyelembe veendő szempontokat az Alkotmánybíróság több határozatában is megfogalmazta (pl. 42/2006. (X. 5.) AB. határozat) „Az Alkotmánybíróságnak a tulajdonhoz való jog védelmére kialakított gyakorlata megfelel az 1993. évi XXXI. törvénnyel kihirdetett, az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) első kiegészítő jegyzőkönyve 1. cikkében foglaltaknak, és összhangban áll az Emberi Jogok Európai Bíróságának (a továbbiakban: Bíróság) határozataiban kifejtett elvekkel.
Az Egyezmény hivatkozott szabálya a következőket mondja ki:
„Minden természetes vagy jogi személynek joga van javai tiszteletben tartásához. Senkit sem lehet tulajdonától megfosztani, kivéve, ha ez közérdekből és a törvényben meghatározott feltételek, valamint a nemzetközi jog általános elvei szerint történik.
Az előző bekezdésben foglaltak nem korlátozzák az államok jogát olyan törvények alkalmazásában, melyeket szükségesnek ítélnek ahhoz, hogy a javaknak a köz érdekében történő használatát szabályozhassák, illetőleg az adók, más közterhek vagy bírságok megfizetését biztosítsák.” …
A tulajdonjog korlátozásánál a Bíróság állandó gyakorlata szerint ugyanazokat a követelményeket kell alkalmazni, mint amelyeket az Egyezmény a tulajdonjog elvonására meghatároz. Ez azt jelenti, hogy a korlátozás csak akkor fogadható el, ha az okozott sérelem arányos a közérdeket szolgáló előnnyel.”
Az előzőek ismeretében az egyedi panaszra vonatkozó rendelkezések értelmezése:
A földgázellátásról szóló 2003. évi XLII. törvény (Get.) 85. § (7) kimondja, hogy „a 2004. január 1-jét megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett gázelosztó vezetékek esetében, amennyiben azok elhelyezésére és biztonsági övezetére a szolgalmi jog alapítása nem történt meg, illetve a megállapított jog az ingatlan-nyilvántartásba nem került bejegyzésre, az elosztói engedélyes vagy a gázelosztó vezeték tulajdonosa a vezetékre a Bt. 38. §-ában meghatározottak szerint alapíthat szolgalmi jogot.”
A bányászatról szóló 1993. évi XLVIII. törvény (Bt.) 38. § (2) bekezdés második mondata szabályozza a tárgyi ügyre vonatkozó szolgalom alapításának esetét, vagyis „Az ingatlan rendeltetésszerű használatát akadályozó bányászati létesítmények és szállítóvezetékek üzemeltetése – beleértve az üzemelés megszüntetésével járó tevékenységet is – időtartamára a bányavállalkozó, az ingatlan tulajdonosának fizetendő kártalanítás ellenében, szolgalmi jog alapítását igényelheti.” A szolgalom alapítása és a kártalanítás érdekében lefolytatandó eljárást a 38. § (5) bekezdése szabályozza, amely szerint ”A szolgalom alapításáról, továbbá a kártalanítás módjáról és mértékéről a bányavállalkozónak az ingatlan tulajdonosával (vagyonkezelőjével, használójával) ajánlat megküldésével kell az egyezség létrehozását megkísérelnie. Megegyezés hiányában a szolgalom alapítását és az annak fejében járó kártalanítást a bányavállalkozó kérelmére a közigazgatási hivatal állapítja meg. A szolgalom alapítására irányuló eljárásra a kisajátítási eljárás szabályait kell alkalmazni, az eljárásban felmerülő költségeket a kérelmező köteles viselni. A közigazgatási hivatal határozata ellen államigazgatási úton fellebbezésnek helye nincs. A kártalanítást sérelmező fél a szolgalom alapítását elrendelő határozat megváltoztatását – annak kézhezvételét követő 30 napon belül – kérheti a bíróságtól.”
Az előző törvényi szintű szabályozással ellentétes tartalmú rendelkezést fogalmaz meg a Korm. rendelet 36. §-ának rendelkezése: (1) A gázszolgáltatásról szóló 1994. évi XLI. törvény módosításáról szóló 1997. évi XX. törvény hatálybalépését megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett földgázelosztó-vezetékek tekintetében, amennyiben azok elhelyezésére a szolgalmi jog alapítása az ingatlan-nyilvántartásba is bejegyzett módon nem történt meg, az engedélyes 2007. december 31-ig kérheti a szolgalmi jognak az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyeztetését. A bejegyzésre a területileg illetékes bányafelügyeletnek a gázelosztó-vezetékre kiadott használatbavételi engedélyére vonatkozó jogerős határozata alapján kerülhet sor, amely az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésre alkalmas okirat. (3) A szolgalmi jog (vezetékjog) alapításával összefüggő kártalanítási igény elévülését az (1) bekezdésben meghatározottak szerint a bányafelügyelet által kiadott, a gázelosztó-vezetékre vonatkozó használatbavételi engedélyt tartalmazó határozat jogerőre emelkedésének napjától, a (2) bekezdésben meghatározottak szerint a fennmaradási engedélyben meghatározott keletkezési időponttól kell számítani.
Az Alkotmány 35. § (2) bekezdése szerint: A Kormány a maga feladatkörében rendeleteket bocsát ki, és határozatokat hoz. Ezeket a miniszterelnök írja alá. A Kormány rendelete és határozata törvénnyel nem lehet ellentétes. A Kormány rendeleteit a hivatalos lapban ki kell hirdetni.
A jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény meghatározza a jogforrások hierarchikus rendszerét, amelynek következtében az alacsonyabb szintű jogszabály nem tartalmazhat ellentétes rendelkezést a nála magasabb szintű jogi normával szemben.
A fenti jogelvvel nincs összhangban a kormányrendelet idézett rendelkezése, mert a Get. és Bt. szabályaitól való eltérést biztosít a szolgalom jogosultja számára. Bővíti a bejegyzés alapjául szolgáló okiratok körét és olyan jogi helyzetet teremt, amely alkalmas a kártalanítás fizetési kötelezettség alóli mentességre és ezzel megvalósítja a tulajdonjog sérelmét is. A Bt. a szolgalom alapítására alkalmasnak okiratnak a felek közötti megállapodást, vagy a közigazgatási határozatot nevesíti, ezzel szemben a Korm. rendelet a bányahatóság jogerős használatbavételi engedélyét is e körbe sorolja. Az előző kettő magában foglalja a felek között a kártalanítás összegében való megegyezést, vagy megegyezés hiányában a hatóság e kérdésben való döntését, amellyel szemben a bírósági út lehetősége is biztosított. A Korm. rendelet idézett szakasza a kártalanítás módjáról, lehetőségéről nem tartalmaz szabályokat, hanem a bányahatóság jogerősítő határozatát a kártalanításra tekintet nélkül a szolgalmi jog alapításának tekinti és az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezhetőnek nyilvánítja.
A gazdasági és közlekedési miniszter álláspontja a kérdésről: „Az állampolgári panasz lényegében az alábbi problémára vezethető vissza. A Bt. 1995. évben már tartalmazta az idegen ingatlanon létesített vezeték és a kapcsolódó szolgalmi jog alapításával kapcsolatos rendelkezéseket. E szabályozás értelmében a szolgalom alapításáról, továbbá a kártalanítás módjáról és mértékéről a bányavállalkozóknak/építtetőnek az ingatlan tulajdonosával (kezelőjével, használójával) ajánlat megküldésével kellett az egyezség létrehozását megkísérelni. Megegyezés hiányában a szolgalom alapítását és annak fejében járó kártalanítást a megyei, fővárosi közigazgatási hivatal vezetője állapította meg hatósági határozatban. A Bt. 1995. évi hatályos rendelkezései értelmében a panaszost az ingatlana igénybevételéért – hozzájárulása alapján – megillette a kártalanítás, amelyeknek átadása/átvétele ma már bizonyítás kérdése. Az ekkori szabályozás hiányossága, hogy a törvény nem rendelkezett a szolgalmi jog ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyeztetésének kötelezettségéről. Az így kialakult helyzet az ingatlanforgalom biztonságát s ezáltal az ingatlan-nyilvántartás hitelességét kérdőjelezte meg.”
A miniszteri tájékoztatásnak ellentmond a korábban hatályos, a gázenergiáról szóló 1969. évi VII. tv. 65. §-ának (2) bekezdésében foglalt szabályozás: „A létesítmény engedélyezése során az illetékes hatóság állapítja meg, hogy a bányaszolgalom mely ingatlanokra terjed ki és utasítja az érdekelt vállalatot annak az ingatlan-nyilvántartásba (telekkönyvbe) történő bejegyeztetésére.” Ennek megfelelően a Veszprémi Bányakapitányság 113-17/1995. sz. határozatának 4/b pontja rendelkezést is tartalmaz: „A építtető a létesítménnyel v. biztonsági övezettel érintett ingatlanokra a rendelkező rész 1. pontjában meghatározott mértékig – közút, vasút, vízfolyás és közterület kivételével – bányaszolgalom alapításáról és ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyeztetéséről gondoskodjon.” Határidőként 30 napot határozott meg. A határozat 5. pontja továbbá kimondta azt is, hogy a gázvezeték biztonsági övezetével érintett ingatlanok tulajdonosainak hozzájáruló nyilatkozatait 30 napon belül másolatban be kell terjeszteni a bányakapitánysághoz. 
A miniszter továbbá kifejtette azt is, hogy „A probléma kiküszöbölésére a Get. átmeneti rendelkezéseiben szabályozza a már létesített vezetékekhez kapcsolódó vezetékjogok és szolgalmi jogok ingatlan-nyilvántartásba történő utólagos bejegyeztetési kötelezettségét.” 
Továbbá jelezte, hogy mind a Get, mind a Bt. módosítására vonatkozó törvényjavaslat előkészületben van, de a még napjainkban is jelentős számú a korábban a bányahatóságok által megállapított szolgalmi jog, amelyet nem jegyeztek be az ingatlan-nyilvántartásba. Ezért az új szabályozás továbbra is tartalmazni fogja a bejegyzési kötelezettséget, várhatóan annak határidejét még öt évre kitolva.
Egyetértek a minisztérium azon törekvésével, hogy a bányaszolgalmi jogokat az ingatlan nyilvántartásba be kell jegyezni, azonban ez a törekvés nem adhat okot olyan szabályozási módra, amely az ingatlantulajdonosok jogos kártalanítási igényének sérelmével jár.
A Get. 85. § (7) bekezdéséből is kitűnik, hogy a vonatkozó jogszabályi előírások (Ptk, Bt.) ellenére a szolgalmak (vezetékjogok) megalapítására és ebből eredően a kártalanítás megállapítására sok esetben nem került sor, illetve amennyiben a szolgalom megalapítása mégis megtörtént, azt az ingatlan-nyilvántartásban gyakran nem jegyzeték be. Amennyiben a szolgalmat a felek szerződése alapította meg, úgy az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (Inytv.) 26. § (4) és (7) bekezdései alapján annak bejegyeztetése a jogosultat terheli, mégpedig az okirat keltétől számított 30 napon belül, amennyiben pedig azt a közigazgatási hivatal határozattal alapította meg, akkor neki kellett volna megkeresnie a földhivatalt, azonban a bejegyzést a jogerős döntés birtokában annak jogosulja is kérhette volna.
Felhívom a figyelmet arra, hogy az ingatlanforgalom biztonságát, a közhitelességet épp az garantálja, ha az ingatlan-nyilvántartásba tömegesen nem történnek olyan bejegyzések, amelyek mögöttes jogviszonyai (ti. a kártalanítások) vitatottak. Itt csak az Inytv. 5. § (3) és (4) bekezdésére utalnék: „(3) A jóhiszemű szerző javára az ingatlan-nyilvántartást – az ellenkező bizonyításáig – az oda bejegyzett jogok és feljegyzett tények tekintetében akkor is helyesnek és teljesnek kell tekinteni, ha az a valóságos helyzettől eltér. Az ingatlan-nyilvántartási eljárásban jóhiszemű jogszerzőnek minősül az, aki az ingatlan-nyilvántartásban bízva, ellenérték fejében szerez jogot. (4) Az ingatlan-nyilvántartáson kívül jogot szerző személy, illetve az ingatlan-nyilvántartásból törölt jog vagy tény jogosultja nem érvényesítheti megszerzett jogát az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett, illetőleg az őt rangsorban megelőző, jóhiszemű jogszerzővel szemben.”
Felhívom a Zrt. figyelmét a Korm. rendelet 36. § (3) bekezdésében foglaltakra, amely a kártalanítási igény elévülését szabályozza: „a szolgalmi jog(vezetékjog) alapításával összefüggő kártalanítási igény elévülését az (1) bekezdésben meghatározottak szerint a bányafelügyelet által kiadott, a gázelosztó-vezetékre vonatkozó használatbavételi engedélyt tartalmazó határozat jogerőre emelkedésének napjától … kell számítani.” A határozat jogerőre emelkedésének napja 2007. március 6-a, mint ahogyan azt a bányakapitányság ezen eljárási cselekményéről készült jegyzőkönyv is tartalmazza, és nem a Zrt. által megjelölt, a határozat kiadásnak kelte. A kártalanítási igénnyel kapcsolatos szolgáltatói érvelés és magatartás álláspontom szerint vitatható, mert az a Korm. rendelet szabályai szerint még nem évülhetett el.
Mindezek alapján, megállapítom, hogy a Korm. rendelet jelenleg hatályos 36. §-ában foglalt rendelkezés nem felel meg a jogforrási hierarchia elvének, az ingatlantulajdonosok jogos kártalanítási igényének sérelméhez vezet, egyben visszásságot idéz elő, az általam vizsgált alkotmányos jogokkal összefüggésben 
Az országgyűlési biztos amennyiben megállapítja az ellentmondásos jogi helyzetet, él az Obtv. 25. §-ában biztosított alábbi jogkörével: „Ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását. „

Ajánlás
Megállapításaim alapján, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 25. § alapján felkérem a gazdasági és közlekedési minisztert, hogy kezdeményezze a Get., a Bt. és a Get. végrehajtásáról szóló kormányrendelet általam vizsgált szakaszai közötti szabályozás összhangjának megteremtését, biztosítva az ingatlantulajdonosok kártalanítását is. 
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem továbbá, hogy az Égáz-Dégáz Zrt. tegyen eleget a kártalanítási kötelezettségének.

Budapest, 2007. november 30.

Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok

A jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény
1. § (1) A jogalkotó szervek a következő jogszabályokat alkotják:
a) az Országgyűlés törvényt,
b) a köztársasági elnök (a továbbiakban: köztársasági elnök) törvényerejű rendeletet,
c) a Kormány rendeletet,
d) a miniszterelnök, elnökhelyettese és tagja (a továbbiakban együtt: miniszter) rendeletet,
e) az országos hatáskörű szerv vezetésével megbízott államtitkár (a továbbiakban: államtitkár) rendelkezést,
f) a tanács rendeletet.
(2) E rangsornak megfelelően az alacsonyabb szintű jogszabály nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.

A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. tv.
 „108. § (1) Az ingatlan tulajdonosa tűrni köteles, hogy az erre külön jogszabályban feljogosított szervek - a szakfeladataik ellátásához szükséges mértékben - az ingatlant időlegesen használják, arra jogot szerezzenek, vagy a tulajdonjogát egyébként korlátozzák. Ebben az esetben az ingatlan tulajdonosát az akadályoztatás (korlátozás) mértékének megfelelő kártalanítás illeti meg. (2) Ha a használat vagy egyéb korlátozás az ingatlan rendeltetésszerű használatát megszünteti vagy jelentős mértékben akadályozza, a tulajdonos az ingatlan megvásárlását, illetőleg kisajátítását kérheti.”
171. § (1) Ingatlanra közérdekből a külön jogszabályban feljogosított szervek javára - államigazgatási szerv határozatával - szolgalmat vagy más használati jogot lehet alapítani. A használati jog alapításáért kártalanítás jár. (2) A használati jog alapításának eseteit, továbbá a kártalanítás szabályait külön jogszabály állapítja meg.

A földgázellátásról szóló 2003. évi XLII. törvény
85. § (7) A 2004. január 1-jét megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett gázelosztó vezetékek esetében, amennyiben azok elhelyezésére és biztonsági övezetére a szolgalmi jog alapítása nem történt meg, illetve a megállapított jog az ingatlan-nyilvántartásba nem került bejegyzésre, az elosztói engedélyes vagy a gázelosztó vezeték tulajdonosa a vezetékre a Bt. 38. §-ában meghatározottak szerint alapíthat szolgalmi jogot.

A földgázellátásról szóló 2003. évi XLII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 111/2003. (VII. 29.) Korm. rendelet
36. § (1) A gázszolgáltatásról szóló 1994. évi XLI. törvény módosításáról szóló 1997. évi XX. törvény hatálybalépését megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett földgázelosztó-vezetékek tekintetében, amennyiben azok elhelyezésére a szolgalmi jog alapítása az ingatlan-nyilvántartásba is bejegyzett módon nem történt meg, az engedélyes 2007. december 31-ig kérheti a szolgalmi jognak az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyeztetését. A bejegyzésre a területileg illetékes bányafelügyeletnek a gázelosztó-vezetékre kiadott használatbavételi engedélyére vonatkozó jogerős határozata alapján kerülhet sor, amely az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésre alkalmas okirat.
(2) A GET hatálybalépését megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett olyan gázelosztó-vezetékek tekintetében, amelyek korábban egybefüggő telephelyen belül csatlakozó-, illetve fogyasztói vezetékként működtek és azok elhelyezésére a szolgalmi jog alapítása az ingatlan-nyilvántartásba is bejegyzett módon nem történt meg, az engedélyes 2007. december 31-ig kérheti, hogy a területileg illetékes bányafelügyelet - a szolgalmi jog (vezetékjog) fennálltának, illetve keletkezése időpontjának megállapításával együtt - a gázelosztó-vezetékre fennmaradási engedélyt adjon ki. Az e rendelkezés szerinti eljárásra az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 48. §-ában foglalt előírások megfelelően irányadók azzal az eltéréssel, hogy a bányafelügyelet műszaki-biztonsági okokból jogosult átalakítási kötelezettséget előírni, továbbá, hogy a jogosultnak nem kell igazolnia építési jogosultságát. A bányafelügyelet szolgalmi jog (vezetékjog) fennálltát megállapító fennmaradási engedélye az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésre alkalmas okirat.
(3) A szolgalmi jog (vezetékjog) alapításával összefüggő kártalanítási igény elévülését az (1) bekezdésben meghatározottak szerint a bányafelügyelet által kiadott, a gázelosztó-vezetékre vonatkozó használatbavételi engedélyt tartalmazó határozat jogerőre emelkedésének napjától, a (2) bekezdésben meghatározottak szerint a fennmaradási engedélyben meghatározott keletkezési időponttól kell számítani.

A bányászatról, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 203/1998. (XII. 19.) Korm. rendelettel 1993. évi XLVIII. törvény
Bt. 38. § (1) Az ingatlan tulajdonosa (kezelője, használója) köteles tűrni, hogy a bányavállalkozó vagy a földtani kutatásra jogosult szervezet az ingatlanon, annak rendeltetésszerű használatát nem akadályozó módon megfigyeléseket, méréseket végezzen, jeleket helyezzen el, illetve az ingatlan felszíne alatt vagy felett vezetéket létesítsen. A bányavállalkozó, valamint a földtani kutatásra jogosult szervezet e tevékenységével okozott károkat a bányakárokra vonatkozó szabályok szerint köteles megtéríteni.
(2) Az (1) bekezdés szerinti tevékenységnek kell tekinteni a vezetékeknek és tartozékainak esetenkénti ellenőrzését, a fenntartásával és javításával kapcsolatos munkák elvégzését, valamint a szeizmikus robbantást és felvételezést is.
(3) Az ingatlan rendeltetésszerű használatát akadályozó bányászati létesítmények, szállítóvezetékek, a kutatási műveletekhez szükséges berendezések elhelyezése céljára - megállapodás hiányában - a bányavállalkozó az ingatlan használatára az építés, kutatás végzéséhez, annak befejezéséig, szolgalom alapítását igényelheti. Az okozott kárt a bányakárokra vonatkozó szabályok szerint kell megtéríteni. Az ingatlan rendeltetésszerű használatát akadályozó bányászati létesítmények és szállítóvezetékek üzemeltetése - beleértve az üzemelés megszüntetésével járó tevékenységet is - időtartamára a bányavállalkozó, az ingatlan tulajdonosának fizetendő kártalanítás ellenében, szolgalmi jog alapítását igényelheti. A törvény hatálya alá tartozó létesítmények rendeltetésszerű üzemeltetéséhez szükséges eszközök, különösen energiaellátó, adatátviteli, katódvédelmi eszközök (a továbbiakban: bányaüzemi kábel), technológiai célú csővezetékek és egyéb eszközök elhelyezése, üzemben tartása céljára a bányavállalkozó a biztonsági övezet mértékében, az ingatlantulajdonosnak fizetendő kártalanítás ellenében, szolgalom alapítását igényelheti.
(4) A szolgalom alapján a bányavállalkozó jogosult a tevékenység végzéséhez szükséges mértékben az ingatlan igénybevételére, különösen ellenőrzés, javítás, karbantartás, kapacitás fenntartás és -bővítés, az üzemelés, a biztonság fenntartása, az üzemzavar megelőzése és elhárítása érdekében szükséges intézkedések végrehajtására.
(5) Az ingatlan igénybevétele során okozott kárt a bányakárokra vonatkozó szabályok szerint kell megtéríteni. A szolgalom szerinti korlátozással megegyezően kell az ingatlanban keletkezett kárt megtéríteni. A szolgalom alapításáról, továbbá a kártalanítás módjáról és mértékéről a bányavállalkozónak az ingatlan tulajdonosával (vagyonkezelőjével, használójával) ajánlat megküldésével kell az egyezség létrehozását megkísérelnie. Megegyezés hiányában a szolgalom alapítását és az annak fejében járó kártalanítást a bányavállalkozó kérelmére a közigazgatási hivatal állapítja meg. A szolgalom alapítására irányuló eljárásra a kisajátítási eljárás szabályait kell alkalmazni, az eljárásban felmerülő költségeket a kérelmező köteles viselni. A közigazgatási hivatal határozata ellen államigazgatási úton fellebbezésnek helye nincs. A kártalanítást sérelmező fél a szolgalom alapítását elrendelő határozat megváltoztatását - annak kézhezvételét követő 30 napon belül - kérheti a bíróságtól. A megállapodáson és a hatósági határozaton alapuló jog a Ptk. 108. § és 171. §-ában, valamint az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény 16. §-ának f) pontjában foglalt rendelkezések alkalmazása során azonos megítélés alá esik.

Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény
5. § (1) Az ingatlan-nyilvántartás - ha törvény kivételt nem tesz - a bejegyzett jogok és a feljegyzett tények fennállását hitelesen tanúsítja. Ha valamely jogot az ingatlan-nyilvántartásba bejegyeztek, illetve, ha valamely tényt oda feljegyeztek, senki sem hivatkozhat arra, hogy annak fennállásáról nem tudott.
(6) Az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetett adatokkal szemben a bizonyítás azt terheli, aki az adatok helyességét, valósággal egyezőségét vitatja.
8. § Az ingatlan-nyilvántartásban jog bejegyzésére, jogilag jelentős tény feljegyzésére vagy adatok átvezetésére - ha törvény másként nem rendelkezik - csak az e törvényben meghatározott okirat vagy jogerős hatósági, illetve bírósági határozat alapján kerülhet sor.
16. § Az ingatlan-nyilvántartásba az ingatlanhoz kapcsolódó következő jogok, illetőleg annak jogosultjai jegyezhetők be:
f) állandó jellegű földmérési jelek, földminősítési mintaterek, valamint villamos berendezések elhelyezését biztosító használati jog, továbbá vezetékjog, vízvezetési és bányaszolgalmi jog, valamint törvény rendelkezésén alapuló közérdekű szolgalmak és használati jogok,
29. § Jogok bejegyzésének és tények feljegyzésének - ha törvény másként nem rendelkezik - olyan közokirat, teljes bizonyító erejű magánokirat vagy ezeknek a közjegyző által hitelesített másolata (a továbbiakban: okirat) alapján van helye, amely a bejegyzés tárgyát képező jog vagy tény keletkezését, módosulását, illetve megszűnését igazolja, továbbá tartalmazza a bejegyzést, feljegyzést megengedő nyilatkozatot az ingatlan-nyilvántartásban bejegyzett, vagy közbenső szerzőként bejegyezhető jogosult részéről (bejegyzési engedély). A bejegyzési engedélyt a jogosult külön, a bejegyzés alapjául szolgáló okirattal azonos alakisággal rendelkező okiratban is megadhatja.
30. § (1) Bejegyzés alapjául szolgálhat a bíróság ítélete, illetőleg a hatóság határozata, ha bejegyezhető jogra és tényre vonatkozik.
(3) A tulajdonjog, haszonélvezeti jog, a használat joga, telki szolgalmi jog, vételi jog, jelzálogjog (önálló zálogjog) keletkezésére, módosulására, illetve megszűnésére vonatkozó bejegyzésnek közokirat, ügyvéd által ellenjegyzett magánokirat alapján van helye. Ellenjegyzésként a jogtanácsos ellenjegyzését is el kell fogadni, ha a szerződő felek valamelyike jogtanácsos által képviselt szervezet. Nem alkalmas bejegyzésre az olyan okirat, amelyen a készítő és ellenjegyző ügyvéd, illetőleg a közokiratba foglaló közjegyző szerződő félként van feltüntetve.