Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2560/2007. számú ügyben

Előadó: dr. Kovács Orsolya
Az eljárás megindítása
A Menhely Alapítvány szociális munkása kérte a segítségemet ahhoz, hogy hajléktalan ügyfele rendszeres szociális segély iránti kérelmének elbírálása, illetve az elbírálására köteles önkormányzat kijelölése megtörténjen. Állítása szerint ugyanis valamennyi önkormányzat, ahova ügyfele, a panaszos a kérelmét eljuttatta, illetékességének hiányát állapította meg, így a panaszos, bár a szociális ellátásra jogosult lett volna, hónapokig e nélkül maradt.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiság elvéből fakadó tisztességes eljáráshoz való jog, valamint a 17. §-ban és a 70/E. §-ban foglalt szociális biztonsághoz való jog sérelme miatt indítottam vizsgálatot.

Az érintett alkotmányos jogok
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
17. § A Magyar Köztársaság a rászorulókról kiterjedt szociális intézkedésekkel gondoskodik.
70/E § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. (2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

Alkalmazott jogszabályok
1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról (Szoctv.)
63/2006. (III. 27.) Korm. rendelet a pénzbeli és természetbeni szociális ellátások igénylésének és megállapításának, valamint folyósításának részletes szabályairól (Kr.)
146/1993. (X. 26.) Korm. rendelet a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény végrehajtásáról (Lakcím rendelet)
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)

A megállapított tényállás
A panaszos Csernely Községben rendelkezik állandó lakóhellyel, életvitelszerűen azonban a fővárosban tartózkodik, ahol hajléktalanként – a rendszeres szociális segély iránti kérelem benyújtásakor – a Budapest XIII. kerület Dózsa György út 152. szám alatti hajléktalan szállón részesült gondozásban.
Első ízben 2005. január 27-én fordult rendszeres szociális segély iránti kérelemmel a csernelyi önkormányzathoz. Az első fokon eljáró polgármester már ekkor megállapította, hogy a panaszos életvitelszerűen nem lakik a községben, ezért hiánypótlás keretében felhívta, hogy létesítsen folyószámlát, amelyre a pénzbeli ellátás utalható, illetve csatolja az illetékes Munkaügyi Központ nyilatkozatát a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (Szoctv.) 37/B. § (1) bekezdés ba) pontja szerint, az együttműködés fennállásáról. 
A panaszos a hiánypótlási felhívásnak eleget tett – a munkaügyi központtal történő kapcsolattartásra vonatkozó igazolást a Fővárosi Munkaügyi Központ Hajléktalanok Információs Irodája állította ki –, az ellátást a polgármester 2005. április 15-én kelt határozatával, visszamenőlegesen állapította meg. A polgármester a Szoctv. 37/D. § (1) bekezdése, valamint a helyi szociális rendelet alapján a rendszeres szociális segély folyósításának feltételeként a panaszost kötelezte a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Munkaügyi Központ Ózdi Kirendeltségével és a helyi családsegítő szolgálattal való együttműködésre.
2005. szeptember 2-án kelt határozatában a polgármester az ellátást azzal az indoklással szüntette meg, hogy a panaszos lakóhelyét – tekintettel arra, hogy több éve életvitelszerűen nem tartózkodik a községben – 2005. július 26-án Csernely-Bükkmogyorósd községek körjegyzője érvénytelenítette. A lakóhely hiányában pedig az önkormányzatnak sincs ellátási kötelezettsége a panaszossal szemben. A körjegyző személyében időközben változás következett be. Az új körjegyző a lakóhely érvénytelenítésére vonatkozó korábbi határozatot 2005. december 19-én visszavonta. Az indoklás szerint a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény, valamint a végrehajtására kiadott 146/1993. (X. 26.) Korm. rendelet értelmében a lakcím érvénytelenítésére csak bíróság vagy más hatóság értesítése alapján van lehetőség, amennyiben a lakás használatának megváltoztatására vonatkozó ítélet vagy határozat végrehajtásának foganatosítására sor került. Ugyanezen a napon a polgármester is visszavonta a rendszeres szociális segély folyósításának megszüntetéséről szóló határozatát, és rendelkezett az ellátás visszamenőlegesen történő kifizetéséről, valamint 2005. december 31-ig történő tovább folyósításáról.
A panaszos 2006. január 23-án ismét rendszeres szociális segély iránti kérelmet nyújtott be Csernely Község Önkormányzatához. Az első fokon eljáró polgármester 2006. február 1-jén kelt határozatában az ellátás továbbfolyósításának feltételeit megállapította, illetve a folyósítás feltételéül kötelezte a panaszost az Ózdi Városi Területi Szociális Gondozási Központ Családsegítés intézményi egységével való együttműködésre. A panaszosnak első ízben 2006. február 15-én kellett a családsegítőnél megjelennie, továbbá a határozat szerint részt kellett vennie az egyéni élethelyzetéhez igazodó, beilleszkedését segítő program kidolgozásában, megállapodást kellett aláírnia e program megvalósítására, valamint eleget kellett tennie a megállapodásban foglaltaknak, illetve a folyamatos kapcsolattartás érdekében háromhavonta meg kellett jelennie a családsegítőnél.
A határozatban foglalt feltételek betartására a polgármester több alkalommal írásban hívta fel a panaszos figyelmét. A felhívásokat a panaszos által – a kapcsolattartás céljából – megadott címre, a Menhely Alapítvány budapesti postacímére küldték meg. A határozatban foglalt kötelezettségek elmulasztása miatt a polgármester 2006. július 1-jével a panaszos rendszeres szociális segélyének folyósítását megszüntette. A panaszos eredménytelenül csatolta a Fővárosi Munkaügyi Központ Hajléktalan Információs Irodájának az együttműködésükről szóló igazolását.
2006. október 3-án a polgármester értesítette a panaszost, hogy az ügyet a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 22. § (2) bekezdése, valamint a pénzbeli és természetbeni szociális ellátások igénylésének és megállapításának, valamint folyósításának részletes szabályairól szóló 63/2006. (III. 23.) Korm. rendelet (Kr.) 2. § alapján illetékességből áttette Budapest Főváros XIII. kerületének önkormányzatához. A panaszos időközben ugyanis a Budapest XIII. kerület Dózsa György út 152. szám alatti hajléktalan szállón létesített tartózkodási helyet.
A Budapest Főváros XIII. kerületi Önkormányzat polgármestere szintén illetékességének hiányát állapította meg az ügyben, és az iratokat 2006. október 19-én tovább küldte a Fővárosi Önkormányzat Igazgatási és Hatósági Ügyosztályához. A XIII. kerületi polgármester arra hivatkozott, hogy a Szoctv. 37/G. § (7) bekezdése alapján a Fővárosban a hajléktalan személyek rendszeres szociális segélyezése a Fővárosi Önkormányzat feladata. Az Fővárosi Önkormányzat ügyosztályvezetője azonban arra hivatkozva, hogy a panaszos a Szoctv. 4. § alapján nem tekinthető hajléktalannak, hiszen bejelentett lakóhellyel rendelkezik, amely lakóhely nem hajléktalan szálló, és a rendszeres szociális segély megállapítására irányuló kérelmet a lakóhely szerinti önkormányzathoz kell benyújtani, az ügyet 2006. november 8-án visszatette Csernely Község Önkormányzatához. A panaszos kérelme a három közigazgatási szerv között 2006. november 20. és 2007. január 24. között még egyszer „körbeutazott”.
2007. január 1-jével megváltoztak a Szoctv. illetékességet és hatáskört rendező szabályai. A rendszeres szociális segély elbírálása a települési önkormányzat jegyzőjéhez került. Így az ügyben eljáró Csernely-Bükkmogyorós Községek körjegyzője – tekintettel a felmerült illetékességi vitára – az eljáró hatóság kijelölése céljából megkereste az Észak-magyarországi Közigazgatási Hivatal Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kirendeltségének vezetőjét. A kirendeltség-vezető a panaszos kérelmének benyújtásáig – 2007. május 4-ig – még nem jelölte ki az eljárásra köteles közigazgatási szervet.
Időközben a panaszost hajléktalanként gondozó Menhely Alapítvány állásfoglalást kért a Szociális és Munkaügyi Minisztérium Esélyegyenlőségi Szakállamtitkárától, illetve Jogi Főosztályától, mert álláspontjuk szerint a panaszos kálváriáját egyrészt az okozza, hogy hajléktalan – ami esetében nem lakcímnélküliséget, hanem tényleges hajléktalan életvitelt jelent –, másrészt a problémát tetézi a Szoctv. 32. §-a és a Kr. 2. §-ának korábbi szabályozása közötti ellentmondás is, amely szerintük lehetőséget adott a pénzbeli szociális ellátások megállapítására hatáskörrel rendelkező önkormányzatoknak, hogy a jogszabályt a számukra kedvezőbb módon értelmezzék: a lakóhely szerinti önkormányzat az ügyet a tartózkodási hely szerintihez tegye át, és viszont. Az alapítvány álláspontja szerint az ügyfeleik problémáját nem oldotta meg az sem, hogy 2007. január 1-jével a jogszabályok illetékességet rendező szabályai megváltoztak.
Az Esélyegyenlőségi Szakállamtitkár helyett a Menhely Alapítvány kérdéseire a Pénzbeli Ellátási és Nyugdíjbiztosítási Főosztály vezetője válaszolt, aki 2006. december 14-én kelt levelében kifejtette, hogy a Szoctv. 4. § (2) bekezdése egyértelműen meghatározza, hogy a pénzbeli ellátásokra vonatkozó szabályok alkalmazásában azt a személyt kell hajléktalannak tekinteni, aki bejelentett lakóhellyel nem rendelkezik, kivéve azt, akinek bejelentett lakóhelye a hajléktalan szállás. Tehát abban az esetben, ha valakinek a hajléktalan szállás a bejelentett tartózkodási helye és nem a lakóhelye, akkor nem minősül hajléktalannak, így az általános illetékességi szabályt kell alkalmazni. A Kr. 2. § szerint pedig erre az életvitelszerű lakóhely vagy tartózkodási hely szerinti szociális hatáskört gyakorló szerv az illetékes, a panaszos esetében a XIII. kerületi önkormányzat. A szakminisztérium Jogi Főosztályának vezetője 2007. február 15-i válaszában ugyanerre a következtetésre jutatott, amelyet megerősített, hogy január 1-jével a Kr. 2. §-nak szabályozása bekerült a Szoctv. 32/A §-ba.

A vizsgálat megállapításai
I. Illetékesség a pénzbeli szociális ellátás iránti kérelem megállapítására
A Szoctv. 2007. január 1-je előtti hatályos szövege szerint a szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások iránti kérelmet főszabályként a kérelmező lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat polgármesteri hivatalánál kellett előterjeszteni. A Kr. alapján a kérelem elbírálására az a szociális hatáskört gyakorló szerv volt köteles, amelynek illetékességi területén a kérelmező lakcíme van. Az igénylő lakcíme az a lakóhely vagy tartózkodási hely, ahol életvitelszerűen lakik. A Szoctv. és a Kr. szabályozása közötti eltérés valóban problémát okozhatott annak eldöntése során, hogy mely szerv illetékes az ellátás nyújtására. A helyes jogértelmezéssel azonban – álláspontom szerint – a jogalkalmazónak ekkor is arra a megoldásra kellett jutnia, hogy az ellátás megállapítása és folyósítása annak a szervnek a feladata, amelynek az illetékességi területén a kérelmező életvitelszerűen lakik, ez lehetett akár lakóhely vagy tartózkodási hely is. A kérelmet ugyan a lakóhely szerint illetékes szervnél kellett előterjeszteni, ez a szerv az elbírálásra azonban csak akkor volt illetékes, ha a kérelmező életvitelszerűen az illetékességi területén lakott. Amennyiben azonban megállapítható volt, hogy a kérelmező más szerv illetékességi területén bejelentett tartózkodási hellyel rendelkezik, és életvitelszerűen ott is lakik, abban az esetben a kérelmet a tartózkodási hely szerint illetékes szervhez kellett áttenni, hiszen az elbírálásra e szerv volt jogosult.
A Szoctv. 2007. január 1-jén hatályba lépett módosítása alapján az illetékességet megállapító jogszabály lényegében törvényi szintre emelte a Kr. korábbi szabályozását. A kérelmet – főszabályként – az a szociális hatáskört gyakorló szerv bírálja el, amelynek illetékességi területén a kérelmező lakcíme van. A kérelmező lakcíme az a lakóhely vagy tartózkodási hely, ahol életvitelszerűen lakik. (Szoctv. 32/A. § (1) bek.) Kézenfekvő és logikus jogalkotói megoldás ez, hogy a szociális alapellátás körébe tartozó pénzbeli ellátást a jogosult ott vehesse igénybe, ahol életvitelszerűen lakik.
Problémát az okozhat, ha a kérelmezőről megállapítható, hogy nem lakik életvitelszerűen bejelentett lakóhelyén. Ebben az esetben, ha a kérelmező csak bejelentett lakóhellyel rendelkezik, a helyes jogértelmezés szerint a kérelem elbírálására a lakóhely szerint illetékes szerv köteles, ha pedig bejelentett tartózkodási hellyel is, a lakóhelyen benyújtott kérelmet át kell tenni a tartózkodási hely szerint illetékes szervhez.
A fenti érvelés alapján – egyetértve a Szociális és Munkaügyi Minisztérium Jogi Főosztályának vezetőjével – álláspontom szerint az ügyben Budapest XIII. kerületének önkormányzata, illetve polgármestere lett volna köteles eljárni. 

II. A hajléktalanok pénzbeli szociális ellátására illetékes szerv megállapítása, a lakcím rendezése
A panaszos esetében további problémát okozott, hogy tartózkodási helye egy fővárosi hajléktalan szálló volt. A Szoctv. 37/G. § (7) bekezdése alapján a fővárosban a hajléktalanok rendszeres szociális segélyezése a fővárosi önkormányzat, 2007. január 1-jétől a fővárosi főjegyző feladata. A tartózkodási hely szerinti XIII. kerületi önkormányzat ezért a kérelmet a fővároshoz továbbította. Figyelmen kívül hagyta, illetve tévesen értelmezte azonban a Szoctv. 4. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezést, amely alapján hajléktalannak azt a személyt kell tekinteni, aki bejelentett lakóhellyel nem rendelkezik, kivéve azt, akinek bejelentett lakóhelye a hajléktalan szállás. A panaszos bejelentett lakóhellyel rendelkezik, ezért bár tényleges állapota szerint hajléktalan, jogszabályban meghatározott státusza szerint nem az. Lakóhelye mellett azonban tartózkodási helyet is létesített, így a korábban írt logikát követve a tartózkodási hely szerint illetékes önkormányzatnak lett volna kötelessége a kérelem elbírálása, függetlenül attól, hogy a tartózkodási helye egy hajléktalan szálló.
Álláspontom szerint azt a személyt, aki bejelentett lakóhellyel rendelkezik ugyan, de lakóhelyén életvitelszerűen nem lakik, vagyis ténylegesen hajléktalan életvitelt folytat, a jogszabályok nem kezelhetik hajléktalanként. Az előbbiekre tekintettel is a probléma megoldását abban látom, hogy a hajléktalan életmódot folytató személy – amennyiben pénzbeli szociális ellátást kíván igénybe venni – jogi helyzetét tényleges élethelyzetének megfelelően rendezze, ami által világossá válik az is, hogy kérelme elbírálására mely hatóság illetékes. A Szoctv. 6. § alapján ugyanis a hajléktalan személyek ügyében szociális igazgatási eljárásra az a szociális hatáskört gyakorló szerv illetékes, amelynek illetékességi területét a hajléktalan személy az ellátás igénybevételekor nyilatkozatában tartózkodási helyeként megjelölte (vö. Szoctv. a 37/G. § (7) bek. is)
A panaszt továbbító Menhely Alapítvány e felvetésemre korábban jelezte, hogy a lakcímrendezés, a település szintű lakóhely létesítés gondozottjaik számára stigmatikus helyzetet teremt, melyet szeretnének elkerülni. E felvetéssel szemben, azonban felhívom a figyelmet arra, hogy a lakcímnyilvántartás hatósági nyilvántartás, amelyben a bejegyzett adatok közhitelesek, és éppen ezért azoknak a valóságos helyzetet kell tükrözniük. Emiatt 2006. január 1-jétől a Lakcímrendelet 34. § (3) bekezdése is lehetővé teszi, hogy ha a jegyző a bejelentkezés elfogadása után észleli, hogy a lakcím-nyilvántartásban szereplő adat nem valós, határozattal megállapítsa annak érvénytelenségét, és a határozat jogerőre emelkedésével a nyilvántartásban az érvénytelen adatot fiktív jelzéssel szerepeltesse, mindaddig, amíg a polgár a valós lakcímét be nem jelenti. A lakcím-rendezésben nem lehet az sem akadály, hogy a bejelentett, de életvitelszerűen az ingatlanban nem lakó személy az ingatlanban tulajdoni hányaddal rendelkezik, hiszen a tulajdoni viszonyok nyilvántartására az ingatlan-nyilvántartás szolgál, és a két hatósági nyilvántartás adatai egymástól függetlenek.
Abban az esetben tehát, ha a lakóhelyen benyújtott rendszeres szociális segély iránti kérelem elbírálása során a jegyző észleli, hogy a kérelmező a bejelentett lakóhelyen nem lakik, és tartózkodási helye nem megállapítható, tekintettel arra, hogy a lakóhelyre vonatkozó adat valótlanságát a jegyző hivatalos eljárása során észlelte – a helyes jogértelmezés szerint –, intézkednie kell az adat érvénytelenné nyilvánítását illetően. A fenti eljárás alkalmazását erősíti az is, hogy a jegyzőnek, mint közigazgatási szervnek intézkedést kell kezdeményeznie abban az esetben, ha az eljárása során tudomására jut, hogy egy hatósági nyilvántartás valótlan vagy hamis adatot tartalmaz.

III. Az illetékességi vita rendezése
A panaszos alkotmányos jogaival összefüggő, illetve a jogbiztonságot veszélyeztető sérelmet okozott az is, hogy az ügyben eljáró hatóságok a panaszos kérelmét több alkalommal továbbították más – általuk illetékesnek vélt – hatósághoz, amely ugyanakkor korábban már megállapította illetékességének hiányát.
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 23. § szabályozza az illetékességi vita esetén követendő eljárást. Ez alapján, ha ugyanabban az ügyben több hatóság állapította meg illetékességének hiányát, és emiatt az eljárás nem indulhat meg vagy nincs folyamatban, az érdekelt hatóságok kötelesek egymás között haladéktalanul, de legkésőbb az eljárás megindítására irányuló kérelem érkezésétől, illetve a tudomásszerzéstől számított nyolc napon belül megkísérelni a vita eldöntését. Ha a vita rendezésére irányuló eljárás nem vezetett eredményre, az eljáró hatóságot a legközelebbi közös felügyeleti szerv, ennek hiányában a vita eldöntését kérő hatóság működési területe szerint illetékes közigazgatási hivatal jelöli ki.
A törvény az illetékességi összeütközés esetén elsődlegesen az érintett hatóságok egyeztetési kötelezettségét írja elő, nem határozza meg azonban az egyeztetési eljárás konkrét lépéseit. Ezért fordulhatott elő, hogy az érintett hatóságok eljárása a közöttük felmerült illetékességi vitát érdemben eldöntő egyeztetés nélkül kizárólag arra irányult, hogy a kérelmet – saját illetékességük hiányára hivatkozva, esetleg azt jogi érveréssel alá is támasztva – továbbították egy másik hatósághoz.
A visszásságot tehát nem csak az eljáró hatóságok helytelen jogértelmezése okozta, hanem az is, hogy a vita esetén kötelezően követendő eljárási rend a Ket-ben nem rögzített egyértelműen.

IV. A Közigazgatási Hivatal eljárása
A panaszos lakóhelye szerinti önkormányzat jegyzője végül észlelve, hogy az illetékességi vita az addig követett eljárás alapján nem oldható meg, 2007. január 29-én felkérte az Észak-magyarországi Közigazgatási Hivatal Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kirendeltségének vezetőjét az eljárásra köteles szerv kijelölésére. A kirendeltség-vezető azonban a kijelölésről csak 2007. május 31-én intézkedett, arra hivatkozva, hogy az adott esetben bonyolult volt az eljárásra köteles szerv meghatározása. Ezért egyeztetés céljából megkereste a Közép-magyarországi Regionális Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatalának vezetőjét is, figyelemmel arra, hogy a vitában fővárosi jegyzők is érintettek voltak. Az egyeztetés eredményeként a kirendeltség-vezető végül Csernely-Bükkmogyorós községek körjegyzőjét jelölte ki az eljárás lefolytatására, aki 2007. június 19-i határozatával a panaszos számára a rendszeres szociális segélyt visszamenőlegesen megállapította.
A kirendeltség-vezető a megkeresésemre adott válaszában nem tájékoztatott részletesen, mely jogszabályi rendelkezések alapján tette meg intézkedését, és jutott az előzőekben írt álláspontommal ellentétes következtetésekre, továbbá nem állapítható meg az sem, hogy a kijelölés során a vonatkozó jogszabályokat a kellő körültekintéssel értelmezte és alkalmazta-e. Mindenesetre annak ténye, hogy az életvitelszerűen a Fővárosban tartózkodó panaszos ügyében való eljárásra egy több száz kilométerre lévő közigazgatási szervet jelölt ki arra engedett következtetni, hogy a kirendeltség-vezető nem a tőle elvárható gondossággal járt el. Nem vette figyelembe, hogy az eljáró szervnek a Szoctv. 37/D. § (1) bekezdése alapján ki kell jelölnie azt a munkaügyi központot, illetve családsegítő szolgálatot, amellyel a panaszos rendszeres együttműködésre köteles, és mivel a csernelyi jegyző nem tud az illetékességi területén kívüli szervet kijelölni, a panaszos csak indokolatlan nehézségek árán tud a jegyző illetékességi területén lévő szervvel rendszeres kapcsolatot fenntartani. Figyelmen kívül hagyta továbbá azt is, hogy a csernelyi jegyzőnek a Lakcímrendelet alapján – az előzőekben írtak szerint – a panaszos lakóhelyét hivatalból eljárva érvénytelenítenie kell, ezzel pedig a pénzbeli szociális ellátás nyújtására vonatkozó kötelezettsége is megszűnik, így a panaszos ismét ellátás nélkül maradhat.
Mindezek alapján, megállapítom, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiság elvéből fakadó tisztességes eljáráshoz való és a jogbiztonsághoz fűződő joggal, valamint a 17. §-ban és a 70/E. §-ban foglalt szociális biztonsághoz való joggal összefüggő visszásságot okoz, ha a rendszeres szociális segély iránti kérelem elbírálása során eljáró hatóságok a vonatkozó jogszabályok rendelkezéseit figyelmen kívül hagyva, illetve a jogszabályokat önkényesen értelmezve állapítják meg illetékességük hiányát, illetve az illetékességi vita észlelése esetén a kérelmet egymás között úgy továbbítják, hogy a vita rendezésére szolgáló egyeztetési kötelezettségüknek érdemben nem tesznek eleget. Az említett jogokkal összefüggő visszásságot okoz továbbá az is, ha az eljáró hatóság kijelölésére köteles szerv a jogszabályokat, illetve az ügy körülményeit nem kellő körültekintéssel veszi figyelembe.

Kezdeményezés, ajánlás és javaslat
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX törvény 21. § (1) alapján kezdeményezem, hogy Csernely-Bükkmogyorós községek körjegyzője a panaszos lakóhelyét a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény végrehajtására kiadott 146/1993. (X. 26.) Korm. rendelet 34. § (3) bekezdése alapján érvénytelenítse, mivel hivatalos eljárása során tudomására jutott, hogy nyilvántartás által tartalmazott adat valótlan.
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem az önkormányzati és területfejlesztési minisztert, gondoskodjon arról, hogy a regionális közigazgatási hivatalok és kirendeltségeik vezetői a jelentésemben foglaltakat megismerjék, és megismertessék az illetékességi területükön működő, a szociális ellátások biztosítására köteles közigazgatási szervekkel is.
Az Obtv. 25. § alapján javaslom továbbá, fontolja meg, hogy a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény hatásköri és illetékességi összeütközésre vonatkozó szabályainak olyan jellegű módosítását kezdeményezi, amely az érintett szerveknek a vita rendezésére irányuló eljárását pontosan meghatározza.

Budapest, 2007. november 15.

Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról (Szoctv.)
32. § (1) Ha e törvény másként nem rendelkezik, a szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások iránti kérelmet
a) a jegyző hatáskörébe tartozó ellátás esetén a kérelmező lakcíme szerint illetékes települési önkormányzat polgármesteri hivatalánál,
b) a települési önkormányzat képviselő-testületének hatáskörébe tartozó ellátás esetén az önkormányzat rendeletében meghatározott önkormányzati szervnél
kell előterjeszteni.
(2) A szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátásokról szóló határozatot a bíróság nem változtathatja meg.
(3) Ha e törvény másként nem rendelkezik, a települési önkormányzat képviselő-testülete rendeletben szabályozza a hatáskörébe tartozó pénzbeli ellátások megállapításának, kifizetésének, folyósításának, valamint ellenőrzésének szabályait.
32/A. § (1) A kérelmet - ha e törvény másként nem rendelkezik - az a szociális hatáskört gyakorló szerv bírálja el, amelynek illetékességi területén a kérelmező lakcíme van. A kérelmező lakcíme az a lakóhely vagy tartózkodási hely, ahol életvitelszerűen lakik.
(2) Az átmeneti, illetve tartós nevelésbe vett kiskorú ügyében az eljárást a gondozási hely szerint illetékes szociális hatáskört gyakorló szerv folytatja le.
37/A. § (1) A rendszeres szociális segély a hátrányos munkaerőpiaci helyzetű aktív korú személyek és családjuk részére nyújtott támogatás. A települési önkormányzat, 2007. január 1-jétől a jegyző rendszeres szociális segélyt állapít meg annak az aktív korú személynek, aki
a) egészségkárosodott,
b) vagy nem foglalkoztatott,
c) vagy támogatott álláskereső,
feltéve, hogy saját maga és családjának megélhetése más módon nem biztosított. A b) pont szerinti személy esetében a rendszeres szociális segély megállapításának feltétele, hogy vállalja a beilleszkedését segítő programban való részvételt. Rendszeres szociális segélyre egy családban egyidejűleg csak egy személy jogosult.
(3) Az (1) bekezdés b) pontja alkalmazásában nem foglalkoztatott személynek minősül az, akinek esetében
a) a munkanélküli-járadék, álláskeresési járadék, álláskeresési segély, vállalkozói járadék (a továbbiakban együtt: álláskeresési támogatás), illetőleg a jövedelempótló támogatás folyósítási időtartama lejárt, és álláskeresést ösztönző juttatásban nem részesül, vagy
b) az álláskeresési támogatás folyósítását keresőtevékenység folytatása miatt a folyósítási idő lejártát megelőzően szüntették meg, és a keresőtevékenységet követően az Flt. alapján álláskeresési támogatásra nem szerez jogosultságot, vagy
c) a rendszeres szociális segély iránti kérelem benyújtását megelőző két évben az állami foglalkoztatási szervvel, vagy a lakó-, tartózkodási hely szerint illetékes települési önkormányzat által kijelölt szervvel (a továbbiakban: együttműködésre kijelölt szerv) legalább egy év időtartamig együttműködött, vagy
d) az ápolási díj, a gyermekgondozási segély, a gyermeknevelési támogatás, a rendszeres szociális járadék, a bányász dolgozók egészségkárosodási járadéka, az átmeneti járadék, a rokkantsági nyugdíj, a baleseti rokkantsági nyugdíj, az ideiglenes özvegyi nyugdíj folyósítása megszűnt, illetve az özvegyi nyugdíj folyósítása a Tny. 52. §-ának (3) bekezdése szerinti okból szűnt meg, és közvetlenül a kérelem benyújtását megelőzően az állami foglalkoztatási szervvel, vagy az együttműködésre kijelölt szervvel legalább három hónapig együttműködött,
e) a rendszeres szociális segély folyósítása a munkaképesség-csökkenés mértékének változása miatt szűnt meg,
és keresőtevékenységet nem folytat, ide nem értve a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatást és az alkalmi munkavállalói könyvvel végzett munkát.
(4) Az (1) bekezdés alkalmazásában akkor nem biztosított a megélhetés, ha a családnak az egy fogyasztási egységre jutó havi jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 90%-át és vagyona nincs.
37/B. § (1) Nem állapítható meg rendszeres szociális segély, illetőleg a megállapított ellátást meg kell szüntetni annak
a) a személynek, aki
ab) előzetes letartóztatásban van, elzárás büntetését, illetve szabadságvesztés büntetését tölti,
ac) a 3. § (3) bekezdése alá tartozik, és tartózkodási engedélyének érvényességi ideje meghosszabbítás nélkül lejárt, illetve engedélyét visszavonták;
b) a nem foglalkoztatott személynek, aki
ba) a rendszeres szociális segély iránti kérelem benyújtását közvetlenül megelőzően folyósított jövedelempótló támogatásának időtartama alatt az önkormányzattal, illetőleg az állami foglalkoztatási szervvel nem működött együtt,
bc) katonai szolgálatot teljesít,
be) - a (3) bekezdésben foglaltakra is figyelemmel - keresőtevékenységet folytat, ide nem értve a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatásban való részvételt és az alkalmi munkavállalói könyvvel történő munkavégzést,
bf) közoktatási, illetőleg felsőoktatási intézményben nappali oktatás munkarendje szerint tanulmányokat folytat, vagy az Flt. szerint képzési támogatásként keresetpótló juttatásban részesül.
(2) Ha a rendszeres szociális segélyben részesülő személy a segély folyósításának időtartama alatt együttműködési kötelezettségét megszegi, akkor
a) a segély összegét az önkormányzat rendeletében meghatározott időtartamig, de legfeljebb 6 hónapig 75%-os mértékben kell folyósítani;
b) az együttműködési kötelezettség súlyos vagy két éven belül történő ismételt megszegése esetén a rendszeres szociális segélyt meg kell szüntetni. E rendelkezés alkalmazása során az együttműködési kötelezettség súlyos megszegésének az önkormányzat rendeletében meghatározottakon túl az az eset minősül, ha a segélyben részesülő személy a felajánlott és megfelelő munkalehetőséget nem fogadja el, vagy ha az önkormányzat által szervezett foglalkoztatást a munkáltató rendkívüli felmondással szüntette meg.
37/D. § (1) A nem foglalkoztatott személy a rendszeres szociális segély folyósításának feltételeként együttműködésre köteles, amelynek keretében
a) az együttműködésre kijelölt szervnél nyilvántartásba veteti magát, és
b) a beilleszkedését segítő programról írásban megállapodik az együttműködésre kijelölt szervvel, továbbá
c) teljesíti a beilleszkedését segítő programban foglaltakat.
(2) A települési önkormányzat az általa fenntartott intézmény vagy más szerv útján gondoskodik az (1) bekezdés szerinti együttműködés intézményi feltételeiről.
(3) A beilleszkedést segítő program a rendszeres szociális segélyben részesülő személy szociális helyzetéhez és mentális állapotához igazodva a következőkre terjedhet ki:
a) az együttműködésre kijelölt szervvel való kapcsolattartásra,
b) a nem foglalkoztatott személy számára előírt egyéni képességeket fejlesztő vagy az életmódot formáló foglalkozáson, tanácsadáson, illetőleg a munkavégzésre történő felkészülési programban való részvételre,
c) a felajánlott és az iskolai végzettségének megfelelő oktatásban, képzésben történő részvételre, különösen az általános iskolai végzettség és az első szakképesítés megszerzésére,
d) a felajánlott és számára - a 37/H. § (6) bekezdése szerint - megfelelő munkalehetőség elfogadására,
e) az állami foglalkoztatási szervnél álláskeresőként történő nyilvántartásba vételre és az elhelyezkedés érdekében az állami foglalkoztatási szervvel való együttműködésre.
(4) Az (1) bekezdés a) pontja szerinti nyilvántartás a 18. §-ban foglaltakon túl a nem foglalkoztatott személy iskolai végzettségét és szakképzettségét tartalmazza.
(5) A települési önkormányzat rendeletben szabályozza az együttműködés eljárási szabályait, továbbá a beilleszkedési programok típusait és az együttműködés megszegésének és súlyos megszegésének eseteit, valamint az együttműködési kötelezettség megszegése esetén a rendszeres szociális segély csökkentett összegben történő folyósításának időtartamát.
(6) Ha a rendszeres szociális segélyben részesülő személy házastársa vagy élettársa a rendszeres szociális segély nem foglalkoztatottakra irányadó jogosultsági feltételeinek - ide nem értve a 37/A. § (3) bekezdésének c)-d) pontja szerinti megelőző együttműködés időtartamára vonatkozó rendelkezéseket - megfelel, az együttműködésre kijelölt szervvel maga is együttműködhet. Ebben az esetben az együttműködés az (1) bekezdés a) pontja szerinti nyilvántartásba vételre, valamint a (3) bekezdés d) pontjában foglaltakra terjed ki.
37/G. § (1) A hajléktalan személy részére megállapított rendszeres szociális segély esetén az erről rendelkező határozat egy példányát meg kell küldeni a főjegyzőnek.
(2) A főjegyző a rendszeres szociális segélyben részesülő hajléktalanokról a 18. §-ban szabályozott nyilvántartást vezeti és gondoskodik a rendszeres szociális segélynek a hajléktalan személy által meghatározott, határozatban foglalt címre történő folyósításáról.
(3) Ha a hajléktalan személy a (2) bekezdés szerint folyósított rendszeres szociális segélyt három hónapi időtartamon keresztül nem veszi át, a segély folyósítását a főjegyző szünetelteti és erről a tényről a segélyt megállapító jegyzőt tájékoztatja, aki dönt az ellátás fenntartásáról, illetve megszüntetéséről.
(4) Ha ugyanazon hajléktalan személy részére két vagy több jegyző döntése szerint egyidejűleg kellene rendszeres szociális segélyt folyósítani, csak az utóbb megállapított segély folyósítható. Ilyen esetben a főjegyző tájékoztatja a segélyt korábban megállapító jegyzőt az általa megállapított ellátás folyósításának megszüntetéséről.
(5) A hajléktalan nem foglalkoztatott személynek a 37/D. §-ban előírt együttműködési kötelezettsége azzal a lakó- vagy tartózkodási helye szerinti települési önkormányzat által kijelölt szervvel áll fenn, amelynek határozata, 2007. január 1-jétől amely jegyzőjének határozata alapján a főjegyző a rendszeres szociális segélyt folyósítja. Amennyiben a rendszeres szociális segélyt a (7) bekezdés szerint a fővárosi önkormányzat, 2007. január 1-jétől a fővárosi főjegyző állapította meg, a hajléktalan nem foglalkoztatott személy együttműködési kötelezettsége a fővárosi önkormányzat által kijelölt szervvel áll fenn.
(6) A főjegyző által az (1)-(4) bekezdés szerint folyósított rendszeres szociális segély, valamint a közcélú munka szervezéséhez a foglalkoztatási támogatás összegét a helyi önkormányzatokért felelős miniszter megtéríti a fővárosi önkormányzat részére.
(7) A fővárosban a hajléktalanok rendszeres szociális segélyezése a fővárosi önkormányzat, 2007. január 1-jétől a fővárosi főjegyző feladata.

63/2006. (III. 27.) Korm. rendelet a pénzbeli és természetbeni szociális ellátások igénylésének és megállapításának, valamint folyósításának részletes szabályairól (Kr.)
2. § A lakcím megállapítása szempontjából a személyiadat- és lakcímnyilvántartás adatai irányadóak.

146/1993. (X. 26.) Korm. rendelet a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény végrehajtásáról (Lakcím rendelet)
34. § (1) A bejelentett lakcím valódiságát az adatok alapján a jegyző ellenőrzi. Amennyiben a bejelentett lakcím nem valós vagy a bejelentőlapot a szállásadó nem írta alá, vagy a bejelentés egyéb okból nem felel meg a lakcímbejelentésre vonatkozó jogszabályi rendelkezéseknek, a bejelentkezést el kell utasítani.
(2) Ha a polgár által bejelentett lakcím nem szerepel a helyi címnyilvántartásban, de a lakcím valódiságát hiteltérdemlően igazolja, a bejelentést el kell fogadni és egyidejűleg a jegyző a nyilvántartást módosítja.
(3) Ha a jegyző a bejelentkezés elfogadása után állapítja meg, hogy a bejelentett lakcím nem valós, határozatban állapítja meg a lakcím érvénytelenségét és a határozat jogerőre emelkedését követően az érvénytelen lakcímadatot a nyilvántartásban fiktív jelzéssel szerepelteti mindaddig, amíg a polgár a valós lakcímét be nem jelenti.
(4) Az (1) bekezdés szerinti elutasításról, illetve a lakcím érvénytelenségének megállapításáról a jegyző a bevándorolt, illetve letelepedett jogállású polgár, valamint a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személy esetén haladéktalanul értesíti az illetékes területi idegenrendészeti hatóságot.
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
22. § (1) A hatóság a joghatóságát - ezzel összefüggésben az alkalmazandó jogot -, valamint hatáskörét és illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni.
(2) Hatáskör vagy illetékesség hiányában a hatóság a kérelmet és az ügyben keletkezett iratokat - az ügyfél egyidejű értesítése mellett - haladéktalanul, de legkésőbb a kérelem megérkezésétől, folyamatban levő ügyben a hatáskör és illetékesség hiányának megállapításától számított öt napon belül átteszi a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatósághoz.
23. § (1) Ha ugyanabban az ügyben
a) több hatóság állapította meg hatáskörét vagy illetékességét,
b) több hatóság állapította meg hatáskörének vagy illetékességének hiányát, és emiatt az eljárás nem indulhat meg vagy nincs folyamatban,
c) több illetékes hatóság előtt indult az eljárás, és a megelőzés alapján nem lehet eldönteni, hogy melyik hatóság jogosult az eljárásra,
az érdekelt hatóságok kötelesek egymás között haladéktalanul, de legkésőbb az eljárás megindítására irányuló kérelem érkezésétől, illetve a tudomásszerzéstől számított nyolc napon belül megkísérelni a vita eldöntését.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti egyeztetés sikerrel járt, az (1) bekezdés a) és c) pontja esetében az a hatóság, amely a továbbiakban nem jár el, az előtte folyamatban lévő eljárást végzéssel megszünteti, az eljárás során hozott döntését visszavonja, egyúttal az ügy iratait és bizonyítékait átteszi az eljárást lefolytató hatósághoz.
(3) Ha az (1) bekezdés szerinti eljárás nem vezetett eredményre, az eljáró hatóságot a következő szerv jelöli ki:
a) illetékességi összeütközés esetén a legközelebbi közös felügyeleti szerv, ennek hiányában a vita eldöntését kérő hatóság működési területe szerint illetékes közigazgatási hivatal,
b) hatásköri összeütközés esetén a Fővárosi Ítélőtábla.