Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa jogkörében eljáró adatvédelmi biztos
Jelentése
az OBH 2492/2007. számú ügyben

Előadó: dr. Halász Zsolt

Az eljárás megindulása
A panaszos szerződést kötött 2005-ben személygépkocsi lízingelésére. A lízingszerződés alapján a lízing futamideje alatt a lízingelt személygépkocsi tulajdonosa a lízingbe adó, míg üzemben tartója a panaszos. A panaszos – súlyos mozgáskorlátozottságára tekintettel – korábban gépjárműadó-mentességet vett igénybe. E mentességet az önkormányzati adóhatóság 2007. január 1-jétől nem engedélyezte, a teljes gépjárműadó megfizetésére kötelezte mert a gépjárműnek nem tulajdonosa, hanem üzemben tartója. A panasz alapján felmerült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalma sérelmének gyanúja, ezért a panasz alapján vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

A megállapított tényállás
A panaszos 2005-ben személygépjárművet kívánt vásárolni, részben saját, részben külső finanszírozás igénybe vételével. A külső finanszírozásra két megoldás adódott: kölcsönfelvétel, vagy pénzügyi lízing konstrukció. Kölcsön esetén a gépjármű megvásárlója lett volna a tulajdonos és egyben az üzemben tartó. A panaszos azonban a lízing mellett döntött. Ennek alapján viszont a szerződés futamideje alatt a lízingbe adó maradt a tulajdonos, a panaszos pedig, mint lízingbe vevő „csak” az üzemben tartó státuszába került. A két konstrukció gépjármű-adóztatási szempontból 2005-ben azonos elbírálás alá esett. 2007. január 1-jével azonban megváltozott a súlyosan mozgáskorlátozott személyek által igénybe vehető adókedvezmény feltételrendszere.
A gépjárműadóról szóló 1991. évi LXXXII. törvény (Gjt.) 2005-ben a következőképpen rendelkezett:
1. § (1) A belföldi érvényes rendszámtáblával ellátott gépjármű, pótkocsi, valamint a Magyar Köztársaság területén közlekedő, külföldön nyilvántartott tehergépjármű (a továbbiakban együtt: gépjármű) után gépjárműadót (a továbbiakban: adót) kell fizetni.
2. § (1) Az adó alanya – a (2)-(3), illetve az (5) bekezdésben foglalt kivétellel – a gépjármű azon tulajdonosa, üzemben tartó esetén üzemben tartója (a továbbiakban együtt: tulajdonos), akinek/amelynek a nevére – a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény alapján vezetett nyilvántartás (a továbbiakban: hatósági nyilvántartás) év első napján fennálló állapota szerint – a forgalmi engedélyt kiállították. Amennyiben a hatósági nyilvántartás szerint egy gépjárműnek több tulajdonosa vagy több üzemben tartója van, akkor közülük az adó alanya az, aki/amely a hatósági adatszolgáltatást megelőző tárgyév utolsó napján az adó alanya volt.
5. § Mentes az adó alól
f) bejelentésre a súlyos mozgáskorlátozott személy szállítására szolgáló egy személyszállító gépjármű.
A gépjárműadóról szóló 1991. évi LXXXII. törvény 2007. január 1-jétől a következőképpen rendelkezik:
1. § (1) A belföldi érvényes rendszámtáblával ellátott gépjármű, pótkocsi, valamint a Magyar Köztársaság területén közlekedő, külföldön nyilvántartott tehergépjármű (a továbbiakban együtt: gépjármű) után gépjárműadót (a továbbiakban: adót) kell fizetni.
2. § (1) Az adó alanya (…) az a személy, aki/amely a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény alapján vezetett járműnyilvántartásban (a továbbiakban: hatósági nyilvántartás) az év első napján üzemben tartóként, ennek hiányában tulajdonosként (a továbbiakban együtt e § alkalmazásában: tulajdonos) szerepel. Amennyiben a hatósági nyilvántartás szerint egy gépjárműnek több tulajdonosa vagy több üzemben tartója van, akkor közülük az adó alanya az, akinek/amelynek a nevére a forgalmi engedélyt kiállították.
5. § Mentes az adó alól
f) a súlyos mozgáskorlátozott személy vagy a súlyos mozgáskorlátozott kiskorú személyt szállító, vele közös háztartásban élő szülője, nevelőszülője, mostoha- vagy örökbefogadó szülője tulajdonában lévő egy darab, 100 kilowatt teljesítményt el nem érő személygépkocsi, ide nem értve a személytaxiként üzemelő személygépkocsit. (…)

A szabályozás változása azt eredményezte, hogy jelentősen megszigorodtak a súlyosan mozgáskorlátozott személyek által, vagy rájuk tekintettel igénybe vehető adómentesség igénybe vételének feltételei. Míg 2005-ben elegendő volt annak bejelentése az adóhatósághoz, hogy a szóban forgó gépjármű súlyos mozgáskorlátozott személy szállítására szolgál, addig 2007. január 1-jétől a mentesség – súlyosan mozgáskorlátozott kiskorú személy kivételével – akkor vehető igénybe, ha a gépjármű a súlyosan mozgáskorlátozott adóalany tulajdonában van. 

A vizsgálat megállapításai
I. Először hatásköröm fennállását vizsgáltam. 
A belföldi gépjárművek gépjármű-adóztatásával kapcsolatos feladatokat a helyi önkormányzati adóhatóságok látják el.
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság (29. § (1) bekezdés), illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
Ennek alapján tehát valamennyi adóhatóság, mint az Obtv. 29. § (1) bekezdés a) pontja szerint közigazgatási feladatot ellátó szerv eljárásának, határozatának, illetőleg intézkedése elmulasztásának vizsgálatára rendelkezem hatáskörrel. Megállapítottam, hogy a panaszosnak érdemi jogorvoslati lehetősége nem volt, mert az általa kifogásolt helyzetet jogszabályi rendelkezés eredményezte.

II. Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a jelenleg hatályos szabályozás szerint nem vehető igénybe súlyos mozgáskorlátozottság címén a gépjárműadó-mentesség, ha az érintett súlyosan mozgáskorlátozott adóalany nem tulajdonosa, hanem csak üzemben tartója a gépjárműnek. A gépjárművek üzemben tartására vonatkozó adójogi és egyéb szabályok elkülönítik a gépjármű tulajdonosát és üzemben tartóját. Abban az esetben, ha nem a tulajdonos az üzemben tartó, a gépjármű üzemben tartásával kapcsolatos különböző kötelezettségek – így különösen a gépjárműadó-fizetés, a kötelező felelősségbiztosítás – nem a tulajdonost, hanem a forgalmi engedélybe bejegyzett üzemben tartót terhelik.
A gépjármű beszerzés a jelenlegi piaci-, gazdasági viszonyok között különféle finanszírozási technikákkal történhet. Abban az esetben, ha a beszerző (vevő) az ellenértéket a vásárláskor kiegyenlíti, ő lesz a gépjármű tulajdonosa és egyben üzemben tartója is. Hasonló a helyzet, ha a vevő a beszerzéshez kölcsönt vesz igénybe, ekkor a kölcsönnyújtó egyéb biztosítékot igényelhet, de ezen egyéb biztosíték a tulajdonosi és üzemben tartói pozíciót nem érinti. Ha azonban a gépjárműbeszerzés finanszírozása lízingkonstrukcióban történik, akkor – a lízingszerződés jellegéből adódóan – a szerződés futamideje alatt a tulajdonos a lízingbe adó, az üzemben tartó pedig a lízingbe vevő.
A hatályos gépjárműadó-szabályozásban a súlyosan mozgáskorlátozottak által igénybe vehető adómentességre vonatkozó rendelkezés (Gjt. 5. § f) pont) nem veszi figyelembe a különböző finanszírozási konstrukciók hatását a gépjármű tulajdonjogi helyzetére, ami önmagában akár ésszerűtlennek is tekinthető, bár alkotmányossági problémát nem vet fel. A szabályozás módosításának hatályba léptetésével összefüggésben azonban már felvetődik egyrészt a jogbiztonság követelménye, másrészt a hátrányos megkülönböztetés tilalmának sérelme. A hatályos törvényi rendelkezést az egyes pénzügyi tárgyú törvények módosításáról szóló 2006. évi LXI. törvény illesztette be a Gjt.-be, hatályon kívül helyezve a korábbi szóban forgó mentességre vonatkozó szabályt. Álláspontom szerint a jogbiztonság követelményével, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő sérelmet eredményez e jogszabály-módosítás, mivel indokolatlan különbségtételt eredményez a gépjárműbeszerzésüket különböző finanszírozási konstrukcióban megvalósító, súlyosan mozgássérült személyek között. A jogbiztonság sérelmét az eredményezi, hogy a szerződéskötéskor valamennyi finanszírozási konstrukcióra lényegében azonos adózási feltételeket – a több éves finanszírozási futamidő során megváltoztatva – a lízing-finanszírozást választó adózót a többihez képest jelentősen hátrányosabb adózási helyzetbe hozza. 
A jogalkotó más adójogszabály módosítása – pl. a kamatjövedelmek adókulcsának 2006. szeptember 1-jével történő 20%-ra emelése – során figyelemmel volt (tudott lenni) a fennálló szerződéses viszonyokra és kifejezetten akként rendelkezett, hogy a megváltozott szabályokat (adókulcsot) csak a módosítás hatályba lépését követen megkötött szerződésekre kell (lehet) alkalmazni. A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye megköveteli, hogy ezt az adójogszabály módosítási módot alkalmazza a jogalkotó minden más határozott időre szóló jogügylet jövedelem/vagyonadóztatása esetére is.
Fontosnak tartom kiemelni azt is, hogy a súlyosan mozgáskorlátozott személyek által igénybe vehető gépjárműadó mentesség szabályainak 2007. január 1-jétől hatályos módosítása más szempontból is súlyos hátrányt okoz azon családok számára is, amelyek nagykorú, de bármilyen okból súlyosan mozgáskorlátozott (jelentős testi, vagy értelmi sérült) családtagot gondoznak. Míg a korábbi szabályozás egy egyszerű bejelentéshez kötötte az adómentesség igénybe vételét, addig az új szabályozás szerint a mentesség csak akkor vehető igénybe, ha a gépjármű az érintett súlyosan mozgáskorlátozott személy tulajdonában van.
A módosított törvényi rendelkezés – mint az számos más panaszból is kitűnt – azok esetében is megszüntette az adómentességet, illetve megnehezítette annak igénybe vételét, akik felnőtt korú testi, és/vagy szellemi fogyatékos gyermekük, vagy közeli hozzátartozójuk rendszeres szállításához használják gépjárművüket. Az új szabályozás ugyan a szó szoros értelmében nem zárja ki az adómentesség igénybevételét, hiszen csak „át kell íratni” a gépjárművet a fogyatékos családtag nevére, ez azonban az érintettek számára számos nehézséget okoz. (A hatályos szabályozás szerint igen komoly problémával találja szembe magát az a szülő, aki cselekvőképtelen nagykorú gyermekét kívánná gépkocsival „megajándékozni”, vagy ha az ilyen személy tulajdonába került gépkocsit kívánják a későbbiekben értékesíteni). A tulajdonosváltozás emellett jelentős illetékfizetési kötelezettséggel is jár. Mindez lényegében kizárja az adómentesség igénybe vételének lehetőségét, amely ellentmond a jogrendszer koherenciája követelményének és ezzel a jogállamiság elvének sérelmét okozza. Álláspontom szerint az adómentességgel való visszaéléseket hatékony ellenőrzéssel és nem az adómenteség igénybe vételének ellehetetlenítésével lehet alkotmányosan megoldani.

Intézkedések
Tekintettel arra, hogy a vizsgált ügyben a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalma sérelmét a gépjárműadóról szóló 1991. évi LXXXII. törvény (Gjt.) hiányossága okozza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében az Obtv. 25. §-a alapján javaslom a pénzügyminiszternek, hogy kezdeményezze a gépjárműadóról szóló 1991. évi LXXXII. törvény módosítását, kiegészítését olyan rendelkezéssel, amely a súlyosan mozgáskorlátozott adóalanyok esetén az adómentesség igénybe vételét a gépjármű tulajdonosok mellett bizonyos esetekben a gépjármű üzemben tartók számára is lehetővé teszi. Javaslom továbbá a Gjt. szabályainak módosítását és a jogrendszer egyéb elemeivel való összehangolását akként, hogy a súlyosan mozgássérült gépjárműadó-mentességet ne csak a súlyosan mozgáskorlátozott gépjármű tulajdonosok vehessék igénybe, hanem olyan adóalany is, aki a gépjárművével rendszeresen szállít súlyosan mozgáskorlátozott személyt.

Budapest, 2007. július 24.

dr. Péterfalvi Attila sk.