Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2479/2007. sz. ügyben
Előadó: dr. Hajas Barnabás
dr. Somosi György

Az eljárás megindítása
A panaszos több társa nevében is a Szigliget, 71337. számú hajóállomáshoz vezető út melletti védett ingatlanokon lévő fák kivágásának engedélyezését sérelmezte, ezen kívül a fakivágás végrehajtása felfüggesztésének elősegítését kérte hivatalunkhoz előterjesztett panaszában.
A beadvány alapján a jogállamiságból fakadó jogbiztonság, valamint az egészséges környezethez való jog érintettsége miatt vizsgálatot indítottam. A tényállás teljes körű tisztázása érdekében megbízott munkatársaim 2007. április 26-án helyszíni vizsgálatot folytattak a Közép-dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőségen.

A megállapított tényállás
A Magyar Közút Állami Közútkezelő, Fejlesztő, Műszaki és Információs Közhasznú Társaság Veszprém Megyei Területi Igazgatóságának kérelmére a Felügyelőség 2007. március 2-án kelt és március 21-én jogerőre emelkedett határozatában engedélyezte a szóban forgó hajóállomáshoz vezető út melletti fasorállományból a kérelemhez mellékelt felmérési jegyzék szerinti jegenye- és nemesnyár fák kivágását az alábbi kikötésekkel:
– A fakitermelést vegetációs időn kívül kell végrehajtani, kivétel a közvetlen élet- és balesetveszély elhárítása.
– A kitermelt fák pótlásáról 2007. december 31-ig gondoskodni kell.
A határozatot a panaszos és társai 2007. április 11-én kapták kézhez, ellene megalapozatlanság miatt fellebbezést terjesztettek elő.

Az ügy jogszabályi háttere
1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről
1988. évi I. törvény a közúti közlekedésről
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1996. évi LIII. törvény a természet védelméről
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.

A vizsgálat megállapításai
A kivágás végrehajtásának felfüggesztésére irányuló kérelem tárgyában nem járhattam el, mert a fák kivágása a beadvány iktatásának napján befejeződött.
Az érintett fák állapotának megítélése olyan szakkérdés, amelyben ugyancsak nem foglalhattam állást. Ezzel kapcsolatban azonban ki kell emelni, hogy a panaszos által mellékelt szakvélemények szerint a kivágás részben indokolatlan volt. Ezzel szemben az egyik országos napilapban megjelent cikkben hivatkozott szakértő úgy nyilatkozott, hogy valamennyi kivágott fa beteg volt.
Eljárásom során elsősorban a Felügyelőség által lefolytatott engedélyezési eljárást vizsgáltam. A kérelemnek helyt adó határozat rendelkező része nem tartalmazta, hogy pontosan mely egyedek kivágását engedélyezte a hatóság, és ezek közül melyek voltak azok, amelyek a határozat meghozatalakor közvetlen élet- és balesetveszély elhárítása miatt ún. vegetációs időszakban is kivághatóaknak minősültek, vagyis a hatóság döntésének rendelkező része nem volt kellően részletes, a kérelem és mellékletei hiányában pedig a döntés érdemben sem volt megismerhető.
A fák kivágását engedélyező határozat indokolása szerint a kérelmező a szigligeti „hajóállomáshoz vezető út melletti védett ingatlanokon lévő beteg és korhadt fák kivágásának engedélyezését kérte, melyek indoklásuk szerint balesetveszélyesek, mielőbbi kivágásuk szükséges. […] A balesetveszélyes fák kivágása a természet- és tájvédelmi szempontokkal nem ellentétes, ezért az engedélyt az előírt kikötések betartása mellett megadtam.” 
A kérelmező ügyfél tehát a kérelemhez mellékelt előzetes felmérési jegyzékben megjelölt, „balesetveszélyes jegenyenyár, nemesnyár fák” kitermelésének engedélyezését kérte. A kérelem és melléklete azonban nem tartalmazott semmilyen, a tényállás tisztázásához felhasználható bizonyítékot (iratot, alkalmas ügyféli nyilatkozatot). A határozat indokolásából nem tűnt ki, hogy a hatóság miként tisztázta a tényállást, milyen bizonyítékokat használt fel, voltak-e a hatóság által hivatalosan ismert, vagy köztudomású tények (így különösen az érintett fafajok hasonló korú egyedeinek jellemző állapota, vagy valószínű betegsége). A Felügyelet képviselőinek szóbeli nyilatkozata szerint az eljáró ügyintéző rövid úton tájékoztatást kért a Balaton-felvidéki Nemzeti Park Igazgatóságtól, vagyis tájékozódás alapján hozta meg a határozatot. E körülményre azonban a határozat indokolása nem utalt, és erről feljegyzés sem volt az iratok között.
Összegezve: az indokolásból nem derül ki a megállapított tényállás, és nem tűnik ki az sem, hogy alapos volt-e a tényállás tisztázása, ezért nem hathatott a határozat a szükséges (a fák kivágásának indokoltságát alátámasztó) meggyőző erővel. Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a Felügyelőség eljárása a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okozott. 
A Ket. 41. § (1) bekezdése szerint „Ha jogszabály lehetővé teszi, a nagyszámú ügyfelet érintő eljárásban a hatóság – lehetőleg az ügy tárgyához igazodó – felsőfokú végzettségű hatósági közvetítőt vehet igénybe.” A vizsgált ügyben az eljárás nagyszámú ügyfelet érintett, azonban a hatóság nem vehetett igénybe hatósági közvetítőt, ugyanis nincs olyan jogszabály amely biztosítaná (lehetővé tenné) a közigazgatási hatósági ügyekben, hogy a hatóságok szükség esetén hatósági közvetítőt vehessenek igénybe. Megállapítottam, hogy ez a hiányosság, vagyis kizárólag a jogszabály hiányára visszavezethető körülmény a jogállamiság elvével, és az abból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot keletkeztet.
A helyszíni vizsgálat során bebizonyosodott az is, hogy a Felügyelőség – az ismert közszolgálati elbocsátások miatt – több érdemi ügyintézőtől volt kénytelen megválni, ami a hatósági ügyekben eljáró köztisztviselők jelentős mértékű leterheltségét eredményezte.
A kényszerű létszámcsökkenés miatt felmerül az a kérdés is, hogy a jövőben miként lesz képes a Felügyelőség az elvárt szakmai színvonalon teljesíteni feladatát, jogszabályban előírt kötelezettségének maradéktalanul eleget tenni.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az OBH 4031/2005. számú ügyben készített jelentésében már utalt arra, hogy a folyamatos közszolgálati elbocsátások alapjaiban érintik a környezetvédelmi felügyelőségeket is, amelyek 2005. január elseje óta ellátják – a környezetvédelem mellett – a vízügyi és természetvédelmi hatósági feladatokat is. Felvetette annak kérdését, hogy az elbocsátások miként fogják érinteni a környezet védelmét szolgáló állami tevékenység hatékonyságát. Hangsúlyozta, hogy a tervezett változtatásokkal épp ellenkezőleg, a környezetvédelmi intézményrendszer hatékonyságának fejlesztésére lenne szükség. Erre tekintettel felkérte a környezetvédelmi és vízügyi minisztert, hogy a közigazgatást – ezen belül a környezetvédelmi igazgatást – érintő intézmény-átalakítás során nyomatékosan képviselje az egészséges környezethez való jog mind teljesebb érvényesülését annak érdekében, hogy annak intézményvédelmi oldala az átalakítások következtében ne sérülhessen. A miniszter úgy foglalt állást, hogy a gyorsabb ügyintézés biztosításának eszköze a hatékonyabb szervezetrendszer kialakítása és a dereguláció.
A jelen ügy tapasztalatai alapján a létszámcsökkenéssel járó átalakításokkal kapcsolatos ombudsmani javaslatokat fenntartom, mivel az a jogállamiság elvét közvetlenül veszélyezteti.

Kezdeményezés, javaslat
A vizsgálat során feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásságokra tekintettel az Obtv. 25. §-a alapján javasolom a miniszterelnöknek, hogy a szükséges jogszabályok megalkotásával biztosítsa (tegye lehetővé) a közigazgatási hatósági ügyekben annak lehetőségét, hogy a hatóságok szükség esetén hatósági közvetítőt vehessenek igénybe és annak szabályait is állapítsa meg.
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Közép-dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatójánál, hogy hívja fel a hatósági ügyekben eljáró munkatársai figyelmét a tényállás teljes körű tisztázásának és a szabatos, meggyőző erővel ható indokolás garanciális jelentőségére.

Budapest, 2007. május 23.

Takács Albert sk.