Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jogkörében eljáró
adatvédelmi biztos
Jelentése
az OBH 1862/2007. számú ügyben

Előadó: dr. Gáspárné dr. Pere Katalin
Az eljárás megindulása
A külföldön élő panaszos – az elektronikus úton érkezett beadványában – a Közép-magyarországi Regionális Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz (a továbbiakban: Igazgatóság) 2004. március 31-én benyújtott nyugdíjigénye elbírálásának elhúzódását, pontatlan ügyintézését sérelmezte. A panaszos szerint öt téves határozatot kapott, legutóbb 2006. augusztus 22-én, mely ellen benyújtott fellebbezésének elbírálása nem történt meg. Sérelmezte továbbá, hogy a 2004. áprilisban hozott felfüggesztő határozat érvényességéről többszöri kérésére sem kapott tájékoztatást, továbbá kifogásolta az átlagkereset megállapításának módját.
A panasz alapján felmerült a jogbiztonság, valamint a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos alapjog sérelmének lehetősége, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatot rendelt el, egyidejűleg megkereste az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság (ONYF) Főigazgatóját.
A panaszosnak a vizsgálat alatt érkezett újabb beadványa szerint, az Igazgatóság a 2007. március 14-én kelt határozatával fellebbezését elbírálta, azonban a hozzánk forduló panaszát, az átlagkeresettel kapcsolatban továbbra is fenntartotta.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Alkalmazott jogszabályok
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.)
A Tny végrehajtására kiadott 168/1997. (X. 6.) Korm. rendelet (Tnyr.)
Magyar-német szociális biztonsági egyezmény (Egyezmény)
A Tanács 1408/71/EGK (Európai Gazdasági Közösség) rendelete a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról

Megállapított tényállás
Az 1943. április 11-én született panaszos, a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz, 2004. március 31-én érkezett igénybejelentésében, 2004. május 1-jétől kérte öregségi nyugdíja megállapítását. Mivel a panaszos Németországban és Ausztriában is szerzett szolgálati időt, az Igazgatóságnak meg kellett keresni a külföldi biztosítókat, az ott szerzett szolgálati idő igazolására. Ezzel egy időben a Tny. 64. § (10) bekezdése előírásainak megfelelően – „Ha az igény elbírálásához, illetőleg az ellátás megállapításához vagy az igény elutasításához olyan kérdés előzetes elbírálása szükséges, amely más szerv – ideértve a rokkantság elbírálására jogosult, jogszabályban meghatározott orvosszakértői szerveket is – hatáskörébe tartozik, a nyugdíjbiztosítási igazgatási szerv az eljárást felfüggesztheti.” – 37-31718/2004/0005 számon felfüggesztő határozatot hozott. A határozat tartalmazza a felfüggesztés okát valamint, hogy a külföldi szerv válaszának megérkezése után hoz az Igazgatóság határozatot.
A válasz a német féltől 2004. szeptember 29-én érkezett meg. Ekkor vált csak nyilvánvalóvá, hogy az ügyben, mint vizsgáló intézmény – tekintettel arra, hogy a panaszos utolsó jogviszonya Németországban volt – a német szerv az illetékes.
Az Igazgatóság 2004. október 19-én levélben kérte fel az igénylőt nyilatkozattételre, a nyugdíj megállapításának kezdő időpontjára, az alábbi választási lehetőségekre tekintettel:
– 2003. szeptember 1-jétől, a magyar-német szociális egyezmény alapján, ebben az esetben csökkentett összegű előrehozott résznyugdíjra jogosult Magyarországon, a csökkentés mértéke várhatóan 5,7 %;
– 2004. május 1-jétől, a 1408/71 EGK és az 574/72 EGK rendeletek alapján, ebben az esetben továbbra is csökkentett összegű előrehozott ellátásra jogosult, a csökkentés mértéke 2,2 - 3,3 % között valószínűsíthető;
– 2005. április 11-től, a 62. életéve betöltésétől csökkentés nélküli öregségi nyugdíjrészre jogosult a magyar nyugdíjbiztosítástól.
A panaszos 2004. november 10-én érkezett válasza szerint, 2005. április 11-től kérte nyugdíja megállapítását. Csak ezt követően kerülhetett sor a megfelelő nyomtatványok megküldésével a külföldi szerv ismételt megkeresésére, mely azonban csak késve, 2004. december 12-én történt meg, így a válasz 2005. március 21-én érkezett meg az Igazgatósághoz.
2004. októbertől 2005. június végéig az Igazgatóságnak, a panaszos nyugdíjigénye elbírálásához szükséges és hiányzó magyarországi kereseti adatok beszerzésére tett számos kísérlete – melynek érdekében a panaszossal is több levélváltás történt – nem vezetett eredményre. Ennek oka az adathiányon túl – a kiegészítő vizsgálat tanúsága szerint – hogy az Igazgatóság a volt munkáltatók megkereséseit téves címre postázta.
Az Igazgatóság a panaszos nyugdíjigényét – a 1408/71/EGK rendelet és a Tny. szabályai alapján – először a 37-31718/2004/52 számú, 2005. július 12-én kelt határozatával bírálta el. A jogosultság kezdő napja 2005. április 11., a magyar nyugdíjrész összege 8 év 312 nap szolgálati idő alapján havi 8.912 Ft. A határozatot azonban csak 2005. augusztus 9-én postázták a panaszos részére.
2005. július 31-én a panaszos, ügyeinek elhúzódása miatt az ONYF Főigazgatójától kért segítséget. A vizsgálat során a Főigazgató megállapította, hogy indokolatlanul hosszú volt az egyes intézkedések között eltelt idő, amely az elbírálás elhúzódásához vezetett. Ezen túlmenően a 37-31718/2004/52. számú, első fokú határozatban a nyugdíj mértéke téves, továbbá a határozat indokolása is hiányos.
Az Igazgatóság - a Főigazgató utasítására - a 3178/2004/59. számú, 2005. szeptember 13-án kelt módosító határozatával 8 év 312 nap magyar, 26 év 265 nap német, 225 nap osztrák, összesen 36 év 72 nap szolgálati idő, valamint 49.904 Ft átlagkereset alapján 9.034 Ft öregségi magyar nyugdíjrészt állapított meg. A határozat indokolása tartalmazza az Erste Bankhoz történő utalást, azonban a magyar szolgálati idő befejező időpontja, újra tévesen került rögzítésre (bár azt helyesen, 1970. május 16-ig vették számításba).
A panaszos a fenti határozat elleni fellebbezésében vitatta az átlagszámítási időszakot (1996-2005), a figyelembe vett átlagkereset helyességét, továbbá bankcsekkre kérte az ellátása folyósítását. A fellebbezést az Igazgatóság vezetője a 37-31718/2004/62. F.10654/2005. számú, 2005. november 30-ánkelt határozatával elutasította és a 37-31718/2004/59. számú határozatot helybenhagyta.
A határozat indokolása tartalmazza a Tny. átlagkereset kiszámítására vonatkozó szabályait valamint, hogy a magyarországi kereseti adatokat nem sikerült beszerezni, továbbá tájékoztatást az ellátás folyósításának szabályairól. Ez utóbbi kérdésre a panaszos a Főigazgatósághoz küldött megkeresésre 2005. november 18-án választ kapott.
A határozat ellen fellebbezés nem érkezett, így az jogerőre emelkedett. A panaszos azonban további – 2006. január 2-án, 2006. március 16-án, 2006. március 17-én érkezett – megkereséseiben továbbra is vitatta szolgálati idejét, és tételes igazolást kért az egyetemi idejének beszámításáról. A megkeresésekre minden esetben – bár késve – választ kapott, továbbá az Igazgatóság 2006. június 28-án a 37-31718/2004/60. számon kiigazító határozatot hozott, mely szerint a magyar biztosításban töltött idő helyesen 1958. július 23.-tól, 1970. május 16-ig – megszakításokkal – 8 év 312 nap.
A panaszos 2006. július 11-én érkezett levelére az Igazgatóság ismét felülvizsgálta a német és osztrák szolgálati idő tartamát, és a 37-31718/2004/79. számú határozattal módosította a korábbi határozatot, mely szerint a figyelembe vehető szolgálati idő 36 év 74 nap, átlagkereset 49.902 Ft, a magyar nyugdíjbiztosítót terhelő ellátás összege 9.195 Ft, továbbá intézkedett a panaszost megillető kamat kifizetéséről.
A panaszos ismételt fellebbezésére az Igazgatóság 2007. március 14-én, a 37-31718/2004/85., F-10584/2006. számon hozott másodfokú határozatot.
A kiegészítő vizsgálat, a panaszos átlagkeresettel kapcsolatban, a fenti határozatot követően is fenntartott észrevételeinek megalapozottságát igazolta.
Az 1969. április 15.-től, május 16-ig beszerzett kereseti adatokra tekintettel a Közép-magyarországi Regionális Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság ismét másodfokú eljárást folytatott le, melynek során a 37-31718/2004/85. és a 37-31718/2004/62 számú határozatait saját hatáskörben visszavonta, a 37-31718/2004/79. számú elsőfokú határozatot megsemmisítette és a 37-31718/2004/59. számú módosító határozatot megváltoztatta a 37-31718/2004/86. F 10584/2006. számú, 2007. június 26-án kelt határozatával, egyben rendelkezett a panaszost megillető kamat kiutalásáról.
A fenti határozat szerint az elismert szolgálati idő:
Magyarországon 1958. július 23 – 1970. május 16-ig           8 év 312 nap (1616 nap)
Ausztriában        1970. május 17 – 1970. december 31-ig             227 nap
Németországban 1960. április 11 – 1998. augusztus 31-ig  26 év 265 nap
Összes szolgálati idő:					           36 év   74 nap
A nyugdíj alapjául szolgáló havi átlagkereset összege:	           77.856 Ft
A nyugdíj összege – a szolgálati időtől függően – a havi
átlagkeresetének 74%-a, vagyis havi			  	      57.613 Ft
A magyar nyugdíjbiztosítást a szolgálati idők arányában
az ellátás 24,9 %-a terheli, vagyis havi                                             14.346 Ft
A nyugdíjrész 2005. április 11-től összesen havi:		      14.346 Ft
A nyugdíj alapjául szolgáló havi átlagkeresetet az 1997. évi LXXXI. törvény 22. § (5) bekezdés alkalmazásával állapították meg, az 1969-1970. évi tényleges keresetek, valamint a 2001-2005. évek vonatkozásában a minimálbér figyelembevételével a következők szerint alakultak:
				        (Bérezett napok száma)	      Valorizált nettó kereset
1969. április 15 - december 31-ig			261			1.485.505 Ft
1970. január 1 - április 19-ig				109			   580.371 Ft
2005. január 1 - április 10-ig 				100			   185.389 Ft
2004. január 1 - december 31-ig			366 			   638.212 Ft
2003. január 1- december 31-ig 			365			   607.593 Ft
2002. január 1 - december 31-ig			365 			   558.000 Ft
2001. november 12 - december 31-ig	                          50 			     81.346 Ft
Összesen:					          1616			4.136.416 Ft
Napi átlagkereset: 4.136.416 : 1616 = 2.559.663 Ft (3 tizedes pontossággal)
Havi átlagkereset: 2.559.663 x 365: 12 = 77.856 Ft
A határozat indokolása tartalmazza még a módosítás indokolását, valamint a jogorvoslat lehetőségét. A határozattal egy időben az Igazgatóság vezetője levélben is tájékoztatta a panaszost, elnézést kérve az ügyében tett téves intézkedések miatti kellemetlenségekért és az elhúzódó eljárás miatt.
Az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Főigazgatója, kiegészítő jelentésében arról tájékoztatott, felhívta a Közép-magyarországi Regionális Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság vezetőjét, tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a jövőben ilyen és ehhez hasonló hibák ne forduljanak elő.

A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat eredményeként megállapítom, hogy súlyosan sérült a panaszosnak az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében megfogalmazott jogállamiságból levezethető jogbiztonsághoz, valamint a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos alapjoga az Igazgatóság elhúzódó pontatlan, illetve hibás eljárása, valamint a jogszabályt sértő határozatai miatt, melynek következményeként vissza kellett vonni a 37-31718/2004/62 és 85 számú másodfokú határozatait, meg kellett semmisíteni a 37-31718/2004/79 számú első fokú, valamint megváltoztatni a 37-31718/2004/59 számú módosító határozatát.
Tekintettel azonban arra, hogy az adott ügy rendezése a vizsgálat alatt megtörtént, az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Főigazgatójának a jövőbeni alkotmányos visszásságok elkerülése érdekében megtett intézkedését megfelelőnek tartom, ajánlást nem teszek, a vizsgálatomat lezárom.

Budapest, 2007. augusztus 21.

Dr. Péterfalvi Attila sk.