Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 1651/2007. számú ügyben

Előadó: dr. Bene Beáta

Az eljárás megindulása
A panaszos, külterületi ingatlanának beépítésével kapcsolatos, elhúzódó eljárás miatt fordult az országgyűlési biztoshoz. Kifogásolta, hogy a 2006. május 11-én benyújtott elvi építési engedély iránti kérelméről a hatóság nem döntött. Véleménye szerint ennek oka, hogy az építésügyi hatóság és a földhivatal eljárását meghatározó jogszabályok rendelkezései között joghézag áll fenn.
A panasz alapján felmerült a jogbiztonsághoz kapcsolódó alkotmányos jog sérelmének gyanúja, ezért vizsgálatot indítottam. Ennek elrendelésével egyidejűleg, az ügyre vonatkozóan tájékoztatást kértem a Pest Megyei Közigazgatási Hivataltól, a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztériumtól (FVM), az Önkormányzati és Területfejlesztési Minisztériumtól (ÖTM), illetve az Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőségtől (OKTVF).

Az érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai
A rendelkezésemre álló információk alapján megállapítottam, hogy a panaszos ingatlana Domony-Domonyvölgyben 902 m2, beépítésre nem szánt területen lévő szántó művelési ágú, mezőgazdasági rendeltetésű földterület, amelyre gazdasági épületet szeretne építeni. Ennek érdekében kérelemmel fordult a Gödöllői Körzeti Földhivatalhoz, amely az ingatlan végleges, más célú hasznosítását „gazdasági épület és udvar kialakítás” céljára engedélyezte. A földhivatal az eljárásába szakhatóságként bevonta a Duna-Ipoly Nemzeti Park Igazgatóságot, amely megállapította, hogy a kérelem táj- és természetvédelmi érdekeket nem sért, ezért a szükséges szakhatósági hozzájárulást megadta. Ezt követően, 2006. május 11-én a panaszos elvi építési engedély kérelemmel fordult Aszód Város építésügyi hatóságához, amely azonban a kérelmet 2007. februárjában – az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. tv. (Étv.) 18. §-a és az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet (OTÉK) 29. § (3) bekezdésére hivatkozva – elutasította. Az ügyfél kérelméhez csatolt „más célú hasznosítást” engedélyező földhivatali határozatra utalva megállapította, hogy azt „jelen esetben nem tudja figyelembe venni”. Az elutasítás további indokaként jelölte meg az eljárásába szakhatóságként bevont Közép-Duna-Völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség szakhatósági véleményét, mely szerint: „a telek más célú hasznosításához táj és természetvédelmi szempontból nem áll módunkban hozzájárulni.”

I. A földhivatali és építésügyi hatóság engedélyezésével kapcsolatos megállapítások
I/A Az építésügyi hatóság elhúzódó eljárása
Az ügyfél 2006. május 11-én nyújtott be elvi építési engedély iránti kérelmet, de az eljáró hatóság nem döntött az ügyben. Megkeresésemre a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal augusztus 21-én azt a tájékoztatást adta, hogy az ügyben elsőfokú döntés még nem született és jelezte az I/B pontban részletesen kifejtett problémát. Jelezte továbbá, hogy az ügyben elutasító tartalmú döntés várható. A közigazgatási hivatal később már azt is közölte, hogy az építésügyi hatóság azért nem hozott határozatot az ügyben, mert a környezetvédelmi szakhatóság állásfoglalására vártak, ami időközben, 2006. október 11-i keltezéssel született meg.
A panaszos 2006. december 6-án azonban ismét az országgyűlési biztoshoz fordult, mert az építésügyi hatóság továbbra sem hozott döntést. Az építésügyi hatóság csak a vizsgálatot folytató munkatársam telefonon történt megkeresését követően, 2007. február 15-ei keltezéssel hozta meg az elutasító döntést. Az eljáró hatóság tájékoztatása szerint az ügyfél nem fellebbezett, a határozat jogerőre emelkedett.
Az Étv. 35. § (5) bekezdése alapján az eljáró hatóságnak az érdemi határozatát a kérelem előterjesztésétől számított 60 napon belül kell meghoznia. A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 33. § (3) bekezdésének d/ pontja alapján az ügyintézési határidőbe nem számít bele a szakhatóság eljárásának időtartama.
Megállapítom, hogy az építésügyi hatóság nem tartotta be az ügyintézési határidőt, elhúzódó eljárásával, a jogállamiságból fakadó jogbiztonság részét képező tisztességes eljárás követelményét és a panaszos jogorvoslati jogát egyaránt megsértve, alkotmányos joggal összefüggő visszásságot okozott.
Fentieken túl szükségesnek tartom felhívni a figyelmet arra, hogy az Alkotmánybíróság 72/1995. (XII. 15.) AB számú határozatában elvi éllel szögezte le: „Az államigazgatási eljárást szabályozó törvények nem biztosítanak sem jogorvoslati lehetőséget, sem más hatékony jogi eszközt – még a kérelemre indult eljárásokban sem – az ügyfélnek arra, hogy a közigazgatási határozat meghozatalát – a jogszabályokban előírt elintézési határidő huzamos idejű elmulasztása okán – kikényszeríthesse.
Nincs alanyi joga a kérelmezőnek arra, hogy a közigazgatás hallgatása esetén ügyének eldöntése érdekében valamilyen jogorvoslattal élhessen. A döntés hiánya miatt nem nyújthat be fellebbezést, s nem kérhet bírósági felülvizsgálatot sem. Ezen jogorvoslati eszközök igénybevételét ugyanis a törvények – kiemelten az Áe. 62., 71. és 72. §-ai – csak a már meghozott határozat megtámadása céljából teszik lehetővé.
A közigazgatási szerv kártérítési felelősségének bírósági megállapításából eredő fenyegetettsége ugyan valamelyest a határozat túlzott késedelem nélküli kiadására ösztönöz, de nem általánosan. A kár megtérítésére irányuló követelés ugyanis legfeljebb a mulasztás következményeként keletkezett kár utólagos igénylésére nyújt lehetőséget, magának a jogellenes helyzetnek a megszüntetésére nem. A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. (...) Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos magán- és – közvetlenül vagy közvetve – közérdeket.”

I/B	A termőföld más célú hasznosításának és az elvi építési engedélyezésre vonatkozó megállapítások
A termőföldről szóló 1994. évi LV. tv. szabályai értelmében termőföldet más célú hasznosítással járó beruházás céljára csak kivételesen lehet felhasználni, amelyet a területileg illetékes földhivatal engedélyez. Az engedély megadása esetén az engedélyes egyszeri földvédelmi járulék fizetésére kötelezett, amelynek összege 25.000 Ft.
A földhivatal a fenti jogszabálynak megfelelően az ingatlanra vonatkozóan a más célú hasznosítást 10.352-2/2004. számú határozatában – figyelemmel a szakhatóság kedvező állásfoglalására is – gazdasági épület és udvar kialakítása céljára engedélyezte.
Az Étv. szabályai értelmében építési munkát végezni jogszabályok megtartásán túl, csak a helyi építési szabályzat, szabályozási terv előírásainak megfelelően szabad. Domony területére elfogadott szabályozási terv és helyi építési szabályzat nem készült, ezért az építésügyi hatóságnak illeszkedés szabályát Étv. 18. § (2) és az OTÉK 29. § (3) bekezdésének előírásait kellett figyelembe venni. Ez utóbbi szerint mezőgazdasági területen 720-1500 m2 közötti területnagyságú telken – a nádas, a gyep és a szántó művelési ágban nyilvántartottak kivételével – 3 %-os beépítettséggel elsősorban a tárolás célját szolgáló egy gazdasági épület és terepszint alatti építmény (pince) helyezhető el.
Az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet 17. § -a alapján az építési engedélyhez mellékelni kell többek között a termőföld vagy belterületi, de mezőgazdasági művelés alatt álló föld felhasználásával járó építési tevékenység esetén a földhivatal más célú hasznosításhoz adott engedélyét 1 példányban. A hatóság a kérelem elbírálása során vizsgálja, hogy annak mellékletei (pl. a más célú hasznosítást engedélyező földhivatali határozat) rendelkezésre állnak-e. A hatóság a KTM rendelet 18. § (2) bekezdésének értelmében az engedély megadását megtagadja, ha a tervezett építési munka a helyi településrendezési tervvel és szabályokkal ellenkezik vagy egyébként az engedélyhez csatolt mellékletek a követelményeknek nem felelnek meg. 
Aszód város építésügyi hatósága 1686/2007 számú határozatával a panaszos elvi építési engedély kérelmét a rávonatkozó építésügyi jogszabályok figyelembevétele mellett elutasította és megállapította, hogy a földhivatal határozatát eljárásában nem tudja figyelembe venni.
A földhivatali és építésügyi hatóságok eljárásáról az irányítást gyakorló minisztériumok is kialakították álláspontjukat.
Az Önkormányzati és Területfejlesztési Minisztérium (ÖTM) területfejlesztési és építésügyi szakállamtitkára szerint: „a művelésből való kivonás jelenlegi földhivatali gyakorlata kérdéseket vet fel (mert más célú, jelen építési lehetőséget sugall), ugyanakkor nem vonja maga után a területek beépítési felhatalmazását, erről ugyanis a fölhivatal nem hivatott dönteni. Ellentmondásos a művelésből való kivonás abból a szempontból is, hogy immáron nincs művelési kényszer.” A szakállamtitkár felhívta a figyelmet arra is, hogy „hasonló problémák jelentkeztek pl. a Balaton kiemelt üdülőkörzet területén, ahol az illetékes földhivatalok a Balaton törvény tiltása ellenére megadták egyes mezőgazdásági telkek művelésből való kivonásához a hatósági engedélyt.” Továbbá jelezte, hogy kezdeményezéssel él az FVM felé a jogszabályok összehangolása érdekében.
A Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium (FVM) közösségi ügyekért felelős szakállamtitkára szerint „az építésügyi hatóság ezen magatartása a hatályos jogszabályi rendelkezésekbe ütközik, hiszen egy hatóság nem vonhatja kétségbe más hatóság jogszerű döntését. Amennyiben az építésügyi hatóság álláspontja szerint a földhivatal döntése nem felel meg a jogszabályoknak, úgy felügyeleti eljárást, esetleg ügyészi intézkedést kezdeményezhet a földhivatal felettes szervénél, illetőleg az ügyészségnél. Ennek hiányában azonban nem kérdőjelezheti meg más hatóság jogerős döntésében foglaltakat.”
A Pest Megyei Közigazgatási Hivatal már korábban is jelezte aggályait az FVM-nek a termőföld más célú hasznosítására vonatkozó földhivatali jogalkalmazás miatt. A minisztérium a közigazgatási hivatalnak adott válasza szerint „az eljárást meghatározó a jelenlegi jogszabályok megfelelően illeszkednek, ezért a vonatkozó rendelkezések összehangolására nincsen szükség.”
A panaszos a tulajdonában lévő külterületi szántó ingatlanára, bár rendelkezik az illetékes földhivatal, más célú hasznosításához szükséges engedélyével, amely alapján azt gazdasági épület és udvar céljára hasznosíthatja, továbbá a földvédelmi járulékot is megfizette, a hatályos építésügyi szabályok alapján mégsem kaphat építési engedélyt, mivel a kérdéses ingatlan az engedély kiadásához szükséges teleknagyságot nem éri el.
Álláspontom szerint, a termőföldről szóló 1994. évi LV. tv. 44-49. §-ban meghatározott szabályok önállóan, az építésügyre vonatkozó jogi normák figyelmen kívül hagyásával történő alkalmazása jogsértő, és a jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos joggal összefüggésben okozott visszásságot.

II. Az eljárásban részt vevő szakhatóságok döntéseivel kapcsolatos megállapítások
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás szabályairól szóló 2004. évi CXL. tv. (Ket.). meghatározza a szakhatóságok közreműködésének feltételeit, a 44. § (1)-(2) bekezdése szerint jogszabály elrendelheti a határozat meghozatala előtt szakhatság állásfoglalásának beszerzését, amely állásfoglaláshoz az engedélyező hatóság kötve van. Az ügyben a mellékletben hivatkozott jogszabályok mind a földhivatali eljárás, mind az elvi építési engedélyezési eljárás során kötelezővé teszik a szakhatóság (nemzeti park igazgatóság, majd később a környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőség) bevonását.
A Duna-Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság 2004. június 8-án kelt, 5082/2/2004. számú szakhatósági állásfoglalásában, táj és természetvédelmi szempontból nem emelt kifogást az ingatlan más célú hasznosítását gazdasági épület és udvar céljára engedélyező földhivatali eljárásban. Az igazgatóság jogutódja, a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség azonban ugyanarra az ingatlanra vonatkozó, elvi építési engedélyezési eljárásban hozott, 2006. október 11-én kelt KTVF 49158/2006 sz. szakhatósági állásfoglalásában hozzájárulását – a táj és természetvédelmi szempontokra hivatkozással – megtagadta.
A hivatkozott szakhatósági állásfoglalások jogszerűségével kapcsolatban az Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség (OKTVF) az alábbi álláspontra helyezkedett: „A szakhatósági állásfoglalás ugyan tartalmaz indokolást, de az hiányos, ennél fogva indokolásából nem állapítható meg, hogy az megalapozott-e. Az indokolás ténymegállapításokat tartalmaz, de nem jelöli meg azok bizonyítékait, ennél fogva hiányzik a bizonyítékok értékelése. Hivatkozik arra, hogy az ingatlan egyes részein ex lege lápterületek vannak, de nem jelöli meg azt a hatósági határozatot, amely ezeket a lápterületeket megállapította. A szakhatósági állásfoglalás hivatkozik a természet védelméről szóló 1996. évi LIII. tv. által támasztott tájvédelmi követelményekre, de nem tér ki arra, hogy a tervezett gazdasági épület miért nem felel meg ezeknek az elvárásoknak. Nem tartalmaz indokolást arra nézve sem, hogy természetvédelmi szempontból miért nem lehet hozzájárulni az engedély kiadásához. … A főfelügyelőségnek az ügy érdemében hozott határozat ellen benyújtott fellebbezés alapján indult eljárásban, az építési hatóság felettes szerve megkeresésére lesz lehetősége az első fokú szakhatósági eljárás és állásfoglalás felülvizsgálatára.”
Tekintettel arra, hogy az ügyben eljáró felügyelőség elmulasztotta szakhatósági állásfoglalásának részletes indokolását, megszegte az eljárására vonatkozó szabályokat és a jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot idézett elő. Fontosnak tartom rögzíteni, hogy a panaszos az ügyben nem nyújtott be fellebbezést, így az OKTVF által javasolt jogorvoslati lehetőséggel a jogszabálysértés nem orvosolható.

Ajánlás, kezdeményezés
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. (Obtv.) 20. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszternél, hogy az ÖTM és az FVM álláspontjának összehangolása érdekében, a 160/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet 2. § ba/ pontja alapján kezdeményezzen miniszteri szintű egyeztetést; 
Az Obtv. 23. § (1) bekezdése alapján, a környezetvédelmi felügyelőség szakhatósági állásfoglalásának felülvizsgálata érdekében, Pest Megyei Főügyészségnél ügyészi óvás benyújtását kezdeményezem;
Az Obtv. 20. § (1)-(2) bekezdése alapján felkérem a Közép-magyarországi Regionális Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy felügyeleti eljárás keretében vizsgálja meg az építésügyi hatóság eljárása elhúzódásának okait és megállapításai alapján tegye meg a szükséges intézkedéseket.

Budapest, 2007. május 23.

Takács Albert sk.

Melléklet: Alkalmazott jogszabályok:

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény
33. § (1) Az érdemi határozatot az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(2) Kiskorú ügyfél esetében, továbbá ha életveszéllyel vagy súlyos kárral fenyegető helyzet elhárítása indokolja, vagy ha a közbiztonság érdekében egyébként szükséges, az érdemi határozatot soron kívül kell meghozni.
(3) Az ügyintézési határidőbe nem számít be:
a) a hatásköri vagy illetékességi vita egyeztetésének, illetve az eljáró hatóság kijelölésének időtartama,
b) a nemzetközi jogsegélyeljárás időtartama, ideértve a magyar külképviseleti hatóságtól kért jogsegély időtartamát is,
c) a hiánypótlásra, illetve a tényállás tisztázásához szükséges adatok közlésére irányuló felhívástól az annak teljesítéséig terjedő idő,
d) a szakhatóság eljárásának időtartama,
e) az eljárás felfüggesztésének időtartama,
f) a 70. § (1) bekezdésében szabályozott eljárás időtartama,
g) elektronikus ügyintézés esetén a 163. § szerinti üzemzavar időtartama,
h) a kérelem, a határozat és egyéb irat hiteles fordításához szükséges idő.
44. § (1) Jogszabály elrendelheti, hogy a határozat meghozatala előtt más hatóság (a továbbiakban: szakhatóság) állásfoglalását kell beszerezni.
(2) A szakhatóságot az ügyben érdemi döntésre jogosult hatóság keresi meg, amely döntésének meghozatalánál kötve van a szakhatóságnak - a hatásköre keretei között kialakított - jogszabályon alapuló állásfoglalásához.
(3) Törvény vagy kormányrendelet egyes ügyfajtákban kötelezheti az eljáró hatóságot és a szakhatóságokat az engedélyezési feltételek egyeztetés útján való megállapítására.
(4) Az (1)-(3) bekezdésben foglaltak megfelelő alkalmazásával kell eljárni akkor is, ha jogszabály előírása alapján az engedélyezési feltételek előzetes megállapítása céljából előzetes (elvi) szakhatósági állásfoglalás kiadására kerül sor.
(5) Ha a hatóság és a szakhatóság, vagy két vagy több szakhatóság egymással - egészen vagy részben - ellentétes egyedi előírást állapít meg vagy feltételt támaszt, a megkereső hatóságnak és az érintett szakhatóságoknak álláspontjukat - ha jogszabály másként nem rendelkezik - nyolc napon belül egyeztetniük kell.
(6) Az ügyfél vagy meghatalmazottja által az eljárás megindítása előtt beszerzett, az ügy tárgyára vonatkozó, hat hónapnál nem régebbi szakhatósági állásfoglalást akkor fogadja el a hatóság, ha a hozzá, illetve a szakhatósághoz korábban benyújtott kérelem tartalmának azonosságát a szakhatóság megállapította.
(7) Ha a szakhatósági eljárásban válik szükségessé az ügyfél hiánypótlásra való felhívása, erről, valamint a hiánypótlás elmulasztásáról a szakhatóság öt napon belül értesíti a megkereső hatóságot. A hiánypótlás elmulasztása miatt a megkereső hatóság szünteti meg az eljárást.
45. § (1) A szakhatóság hozzájárulását, a hozzájárulása megtagadását, az egyedi szakhatósági előírást vagy feltételt (a továbbiakban együtt: szakhatósági állásfoglalás), valamint ezek indokolását az ügyben érdemi döntésre jogosult hatóság - a közreműködő szakhatóság megnevezésével - határozatába foglalja.
(2) A szakhatósági állásfoglalás ellen külön fellebbezésnek nincs helye, az ügyfél a határozat ellen irányuló fellebbezés keretében gyakorolhatja az ezzel kapcsolatos jogorvoslati jogát.
(3) Ha a szakhatóság a számára meghatározott ügyintézési határidőn belül nem nyilatkozik, az ügyben érdemi döntésre jogosult hatóság a szakhatóság felügyeleti szervéhez fordul.
(4) A szakhatóság a szakhatósági állásfoglalásának figyelmen kívül hagyására, illetve az eljárásának mellőzésére hivatkozással felügyeleti eljárást kezdeményezhet.
(2) Az ügyfél a kérelmére indult eljárásban nem kötelezhető a megjelenésre, kivéve, ha a hatóság a kérelemre indult eljárást hivatalból folytatja.

Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény
2. § E törvény alkalmazásában:
2. Beépítésre nem szánt terület: a település közigazgatási területének a zöldterületi, a közlekedési, a mezőgazdasági, az erdőművelési, illetőleg az egyéb célra szolgáló része.
3. Beépítésre szánt terület: a település közigazgatási területének a beépített, illetve a további beépítés céljára szolgáló területrésze.
4. Belterület: a település közigazgatási területének - jellemzően a település történetileg kialakult, elsősorban összefüggő, beépített, illetőleg beépítésre szánt területeket tartalmazó - kijelölt része.
5. Épített környezet: a környezet tudatos építési munka eredményeként létrehozott, illetve elhatárolt épített (mesterséges) része, amely elsődlegesen az egyéni és a közösségi lét feltételeinek megteremtését szolgálja.
6. Építési telek: beépítésre szánt területen fekvő, az építési szabályoknak megfelelően kialakított és közútról vagy önálló helyrajzi számon útként nyilvántartott magánútról gépjárművel közvetlenül megközelíthető telek.
14. Külterület: a település közigazgatási területének belterületnek nem minősülő, elsősorban mezőgazdasági, erdőművelési, illetőleg különleges (pl. bánya, vízmeder, hulladéktelep) célra szolgáló része.
18. § (1) Építési munkát végezni az e törvényben foglaltak, valamint az egyéb jogszabályok megtartásán túl, csak a helyi építési szabályzat, szabályozási terv előírásainak megfelelően szabad.
(2) Ha egy adott területen nincs építési szabályzat, illetőleg szabályozási terv, vagy azok a korábbi előírások szerint készültek, és nem szabályoznak - a 13. § (2) bekezdésében előírtak, illetőleg azok végrehajtására vonatkozó egyéb jogszabályokban rögzített követelményeknek megfelelően - teljeskörűen, építési munkát végezni csak e törvény, valamint az egyéb jogszabályok megtartásával és csak akkor lehet, ha a célzott hasznosítás jellege, a beépítés mértéke és módja illeszkedik a meglévő környezethez.
19. § (1) Beépítésre szánt területen épület csak építési telken helyezhető el.
(2) Beépítésre nem szánt területen új építményt építeni, meglévő építményt átalakítani, bővíteni, rendeltetését vagy használati módját megváltoztatni csak akkor szabad, ha az
a) a terület rendeltetésszerű használatát szolgálja,
b) közérdeket nem sért, különösen
ba) nem érinti károsan a környezet természeti, táji és építészeti értékei védelmének érdekeit,
bb) nem veszélyezteti a talaj- és a vízgazdálkodást,
bc) nem befolyásolja hátrányosan a terület rendeltetésszerű felhasználását,
bd) a megfelelő megközelítés biztosított, illetőleg biztosítható, továbbá
c) építmények csak a hozzájuk tartozó terület jelentéktelen hányadát veszik igénybe, és biztosított, hogy az építmények a telek területe nélkül nem idegeníthetők el, illetve
d) a korábbi gazdálkodó ottlakását biztosító második lakóépület céljára szolgál, és amennyiben biztosított a gazdálkodás folytatása, valamint azt a gazdaság meglévő építményeinek közvetlen közelében építik fel,
e) helyhez kötött, továbbá a környezetével szemben támasztott különleges védelmi igény miatt, illetőleg a környezetére kifejtett hatása miatt beépítésre szánt területen nem helyezhető el,
f) közösségi építmény vagy köztárgy.
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bővítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges.
(2) Az építésügyi hatósági engedély feltételekhez köthető.
(3) Az engedélykérelem elbírálása során az építésügyi hatóság köteles helyszíni szemlét tartani.
(4) Az építésügyi hatóság az engedélyezési eljárás során érvényt szerez a jogszabályokban foglaltaknak és az építészeti-műszaki szakszerűség követelményeinek. Biztosítja továbbá az eljárással érintettek és az eljárásban érdekeltek jogos érdekeinek védelmét.
(5) Az építésügyi hatósági engedélyezéskor az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől számított 60 napon belül meg kell hozni.
(6) Az építésügyi hatósági engedélyezési eljárásban a külön jogszabályban meghatározott szakhatóságok és más szervek, valamint névjegyzékbe vett műszaki szakértők működnek közre.
35. § (1) A 34. § (1) bekezdése szerinti engedélyek megkérése előtt az ügyfél (építtető) a telekalakítási, a beépítési (különös tekintettel a 18. § (2) bekezdésében foglaltakra), az építészeti kialakítással, a bontással kapcsolatos, továbbá a műemléki, régészeti, településképi, természet- és környezetvédelmi, közegészségügyi, életvédelmi, valamint a műszaki követelmények (ideértve a geológiai, szeizmológiai követelményeket is) előzetes tisztázása céljából az 52. § (2) és (6) bekezdése szerinti építésügyi hatóságtól elvi
a) telekalakítási,
b) építési,
c) rendeltetés megváltoztatási
engedélyt (a továbbiakban együtt: elvi engedély) kérhet. Jogszabály az elvi engedély kérését kötelezővé teheti.
(2) A jogerős és végrehajtható elvi engedély egy évig érvényes. Érvényessége egy ízben legfeljebb egy évvel meghosszabbítható, ha a jogszabályok, valamint a kötelező hatósági előírások időközben nem változtak meg.
(3) Az elvi engedély érvényességi idején belül kezdeményezett építésügyi hatósági engedélyezési eljárás során a közreműködő szakhatóságot és az építésügyi hatóságot az elvi engedély azokban a kérdésekben, amelyekről kifejezetten rendelkezett, akkor is köti, ha időközben a jogszabályok, valamint a kötelező hatósági előírások megváltoztak. Az elvi engedély alapján építési munka nem végezhető.
36. § (1) Építésügyi hatósági engedély törvényben, kormányrendeletben vagy miniszteri rendeletben meghatározottak szerint akkor adható, ha
a) a tervezett építési tevékenység megfelel a 18-22. §-ban, és a 31. § (1) bekezdésében előírtaknak,
b) az építési tevékenységgel érintett telek kialakítása a 23. és 24. §-ban, a településrendezési tervekben, illetőleg a jogszabályokban meghatározottak szerint megtörtént,
c) a tervezett építmény vagy építészeti-műszaki megoldás megfelel
ca) a 31. § (2)-(5) bekezdésében előírt követelményeknek,
cb) az általános érvényű szakmai és a jogszabályokban meghatározott követelményeknek,
cc) az egyes építményekre, területekre védettséget elrendelő jogszabályoknak, az érdekelt szakhatóságok hozzájárulásában foglalt eseti előírásoknak és az előzetes hatósági eljárásokban előírt követelményeknek,
cd) az építészeti minőség és értékvédelem jogszabályban meghatározott szempontjainak, valamint
d) az építmény megépítése, rendeltetése, használata, fenntartása nem okoz a környezetében olyan káros hatást, amely
da) a terület rendeltetésének megfelelő és jogszabályban meghatározott mértéket meghaladná,
db) az állékonyságot, az életet és egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztetné,
e) az építmény rendeltetésszerű és biztonságos használhatóságához szükséges
ea) járulékos építmények (közművek, utak, burkolatok, parkolók stb.), illetőleg
eb) közlekedési hálózathoz való csatlakozás, valamint
ec) a közmű- és energiaellátás
a használatbavételi engedély megkéréséig biztosítható, illetve a használatbavételi engedélyezéskor rendelkezésre áll,
f) a tervezőként megjelölt személy - a névjegyzéket vezető szerv által igazoltan - jogosult a kérelemben megjelölt építési tevékenységgel kapcsolatos építészeti-műszaki tervezésre,
g) az építtető - az elvi és a használatbavételi engedélyezés kivételével - építési jogosultságát hitelt érdemlően igazolta,
h) a tervező nyilatkozott arról, hogy az általa elkészített építészeti-műszaki tervdokumentáció jogszabályokban meghatározott alapvető követelmények teljesítését biztosító nemzeti szabványokkal azonos vagy azokkal egyenértékű műszaki megoldást tartalmaz,
i) az építésügyi hatósági engedélykérelem jogszabályban előírt mellékletei rendelkezésre állnak, és tartalmuk megfelel az a)-h) pontok előírásainak.
(2) A védett településképet és építményeket, egyedi tájértékeket érintő építésügyi hatósági engedélyezés során az építésügyi hatóság - a védettséget megállapító rendelet, illetve a védelem jellege szerint illetékes szakhatóság 53/B. § (2) bekezdése szerinti állásfoglalása alapján - előírhatja különösen:
a) a jellemző helyi építőanyag használatát, jellegzetes építészeti forma vagy tömeg helyreállítását, illetve visszaállítását, továbbá
b) az építménynek az értékvédelem és a környezethez való illeszkedés követelményeinek megfelelő kialakítását, valamint
c) az építmény külső helyreállítását (pl. homlokzat- és nyílászárók színezését, egységes kialakítását, cseréjét) és az építmény előnyösebb építészeti megjelenését szolgáló egyéb munkákat.
(3) Jogorvoslati eljárás során elrendelt új eljárás keretében az alapeljárás megindításakor érvényes építésügyi szabályok szerint kell eljárni a (4) bekezdésben foglalt kivétellel.
(4) A (3) bekezdésben említett jogorvoslati eljárás során, ha az új eljárás megindításakor hatályban lévő építésügyi előírások az építtető számára kedvezőbbek, akkor azokat kell az eljárás során alkalmazni.
37. § (1) Az építésügyi hatóság engedélye egyben - az engedélybe foglalt szakhatósági előírások vonatkozásában - szakhatósági engedély is, amely azonban nem menti fel az építtetőt a külön jogszabályok szerint szükséges más hatósági engedélyek megszerzésének kötelezettsége alól.
(2) Az építésügyi hatóság engedélye az építési munkával kapcsolatos polgári jogi igényt nem dönt el.

A természet védelméről szóló 1996. évi LIII. törvény
21. § (1) Természeti területen a felügyelőség engedélye szükséges:
a) a gyep és nádas művelési ág megváltoztatásához;
b) a gyep, valamint a nád és más vízinövényzet égetéséhez.
(2) Természeti területen a felügyelőség szakhatósági hozzájárulása szükséges:
a) a termőföld más célú hasznosításához, művelés alól kivett terület újrahasznosításához;
39. § (1) Védett természeti területre közvetlen kihatással lévő vagy azt közvetlenül érintő más hatósági eljárás során a természetvédelmi hatóság szakhatóságként működik közre, így különösen:
a) földrészlet megosztása, alakjának, terjedelmének megváltoztatása;
b) telekalakítás, területfelhasználás, építés, létesítés és használatbavétel;
c) nyomvonalas létesítmény és földmű építése;
d) vízimunka, vízilétesítmény és vízhasználat;
e) ipari, mezőgazdasági, szolgáltatási tevékenység végzéséhez szükséges telep létesítésének engedélyezése során;
f) az erdészeti, vadászati, halászati hatósági eljárásokban;
g) bányatelek megállapításának, módosításának, az ásványi nyersanyag feltárására, kitermelésére, valamint a meddőhányó hasznosítására, a kitermelés szünetelésére, a bánya bezárására vonatkozó műszak üzemi tervek és a tájrendezési terv jóváhagyásának, továbbá a bányászati létesítmények építésének és üzembe helyezésének, valamint egyes gépek és berendezések bányabeli használatának engedélyezésekor, továbbá a bányászattal összefüggő vízjogi hatósági eljárásokban;
h) termőföld más célú hasznosításának;
i) külön jogszabályban meghatározott veszélyes anyag átszállításának, tárolásának
engedélyezésekor.
(2) A külön jogszabályban meghatározott, környezetvédelmi szempontból történő határértékek megállapítására vonatkozó hatósági eljárásokban - ha az védett természeti területet érint - az igazgatóság szakhatóságként működik közre.

A termőföldről szóló 1994. évi LV. tv.
44. § (1) Termőföldet más célú hasznosítással járó beruházás céljára csak kivételesen - elsősorban a gyengébb minőségű termőföld igénybevételével - lehet felhasználni.
(2) A szőlő, a gyümölcsös, az öntözésre berendezett és meliorált terület, valamint az átlagosnál jobb minőségű termőföld csak különösen indokolt esetben - helyhez kötött beruházás céljára - vehető igénybe. A hulladéklerakó telepek céljára, a környezetvédelmi követelmények betartása mellett, mezőgazdasági művelésre alkalmatlan vagy gyenge minőségű területet kell kijelölni.
(3) Az igénybevételt az indokolt szükségletnek megfelelő legkisebb területre kell korlátozni.
(4) Belterületi, illetőleg beépítésre szánt területi felhasználásra kerülő területek folyamatosan, a településfejlesztés megvalósításától függően, vonhatók a belterületbe.
(5) A termőföld más célú hasznosítása időleges vagy végleges lehet.
45. § (1) A termőföld más célú időleges hasznosítása csak meghatározott időre, legfeljebb egy alkalommal öt évre engedélyezhető. Az időlegesen más célra hasznosított termőföldön - a határidő lejárta után - az igénybe vevő köteles az ingatlan-nyilvántartásban rögzített előző állapotot helyreállítani, és a termőföldet mező- vagy erdőgazdasági termelés céljára alkalmassá tenni (a továbbiakban: eredeti állapot helyreállítása).
(2) Ha a más célú hasznosítás folytán az érintett terület legalább egy gazdasági évben mező- vagy erdőgazdasági termelésre alkalmatlanná válik, a más célú hasznosítás időlegesnek minősül.
(3) Az időleges hasznosítás akkor engedélyezhető, ha a kérelemhez mellékelik a terület eredeti állapotának helyreállítására készített tervet, és a terv előirányozza a helyreállításhoz szükséges munkák elvégzését.
(4) Időleges hasznosításnak kell tekinteni a villamos berendezések elhelyezését biztosító használati jog, a vezetékjog, a vízvezetési és bányaszolgalmi jog olyan gyakorlását, amely a termelés folytatását, illetőleg a talajvédelmi előírások betartását nem teszi lehetővé. Ezt a tényt a jog gyakorlásának megkezdésétől számított nyolc napon belül a jogosult köteles a földhivatalnak bejelenteni. A bejelentés elmulasztása esetén a földvédelmi járulékon felül, annak háromszoros összegét földvédelmi bírságként kell megfizetni.
46. § (1) A termőföld más célú hasznosítását a területileg illetékes földhivatal engedélyezi.
(2) Ha a más célú hasznosítás engedélyezése iránti kérelem több földhivatal illetékességi területén fekvő termőföldre vonatkozik, a kérelmet a megyei földhivatal bírálja el. Ha pedig az érintett terület több megye területén fekszik, a kérelmet - előzetes egyeztetést követően - területi illetékességüknek megfelelően ugyancsak a megyei földhivatalok bírálják el.
(5) A (2) bekezdésben meghatározott esetben a kérelmet valamennyi érintett földhivatalnál egyidejűleg be kell nyújtani, s abban utalni kell az ily módon érintett földhivatalokra.
(6) A honvédelmi vagy rendészeti feladatok ellátásával, illetve a fokozottan védett természeti területté nyilvánítással kapcsolatos más célú hasznosításra a külön jogszabályok rendelkezései az irányadóak.
47. § (1) A kérelemnek a más célú hasznosításhoz szükséges teljes területigényt tartalmaznia kell.
(2) Beruházás esetén az elhelyezésre - a helyhez kötött beruházás és a hófogó erdősáv kivételével - több helyet (változatot) kell megjelölni. E rendelkezés alkalmazása szempontjából helyhez kötött beruházásnak kell tekinteni a meglévő létesítmény bővítését, közlekedési és közmű kapcsolatainak kiépítését, valamint a bányaüzemet és az egyéb természeti kincsek kitermeléséhez szükséges létesítményt is.
(3) A kérelemhez mellékelni kell a földmérési alaptérképnek a más célú hasznosításra tervezett területet feltüntető másolatát és az ehhez tartozó területkimutatást.
48. § (1) A földhivatal más célú hasznosítás engedélyezéséről helyszíni vizsgálat alapján dönt, illetőleg előterjesztést tesz az engedélyezésre jogosult megyei földhivatalhoz.
(2) Az engedélyező hatóság az igénybe vevőt - indokolt esetben - a termőföld megóvásához szükséges munkák elvégzésére kötelezheti.
49. § A termőföld más célú hasznosítására kiadott engedély, ha e hasznosítás megkezdésére öt év alatt nem kerül sor, érvényét veszti.
52. § (1) A termőföld más célú hasznosítása esetén egyszeri földvédelmi járulékot kell fizetni a külön jogszabályban meghatározott számlára.

Az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet
29. § (1) A mezőgazdasági területen a növénytermesztés, az állattenyésztés és a halászat, továbbá az ezekkel kapcsolatos termékfeldolgozás és -tárolás (a továbbiakban: mezőgazdasági hasznosítás) építményei helyezhetők el.
(2) A mezőgazdasági terület:
a) kertes,
b) általános
mezőgazdasági terület lehet.
(3) A mezőgazdasági területen
1. a 720 m2-t el nem érő területű telken építményt elhelyezni nem szabad,
2. a 720-1500 m2 közötti területnagyságú telken - a nádas, a gyep és a szántó művelési ágban nyilvántartottak kivételével - 3%-os beépítettséggel elsősorban a tárolás célját szolgáló egy gazdasági épület és terepszint alatti építmény (pince) helyezhető el,
3. az 1500 m2-t meghaladó területű telken építmény 3%-os beépítettséggel helyezhető el.
(4) A mezőgazdasági területen lakóépület szőlő, gyümölcsös és kert művelési ág esetén 3000 m2, egyéb művelési ág esetén 6000 m2 telekterület felett helyezhető el úgy, hogy az a megengedett 3%-os beépítettség felét nem haladhatja meg. A különálló lakóépület építménymagassága legfeljebb 7,5 m lehet.

A tájvédelmi szakhatósági hatáskörbe tartozó engedélyezési eljárásokról szóló 166/1999. (XI. 19.) Korm. rendelet (2004. júniusában hatályos szöveg)
1. § A táj jellege, a természeti értékek, az egyedi tájértékek és az esztétikai adottságok megóvása érdekében az illetékes nemzeti park igazgatóság (a továbbiakban: igazgatóság) tájvédelmi szakhatóságként működik közre
a) a települések külterületén és
b) a települések belterületén egyedi tájérték [Tvt. 6. § (3) bekezdés], természeti terület [Tvt. 15. § (2) bekezdés] és az országos jelentőségű védett természeti terület esetén
az e rendelet mellékletében meghatározott tevékenységek hatósági engedélyezési eljárásaiban.

Az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet
16. § (1) Az építési engedélyt az elvégezni kívánt építési munka egészére kell kérni.
(2) Több megvalósulási szakaszra bontott építkezés esetében az egyes szakaszokban megépítendő építményekre, illetőleg a rendeltetésszerű és biztonságos használatra önmagukban is alkalmas építményrészekre szakaszonként külön-külön is lehet építési engedélyt kérni.
(3) Az építményekkel kapcsolatos országos szakmai követelmények jogszabályban meghatározott előírásaitól eltérő műszaki megoldásra irányuló kérelem az építési engedélykérelemmel együtt is benyújtható, és arról az érdemi határozatban dönteni kell.
17. § Az építési engedély iránti kérelemhez mellékelni kell
a) az építtető építési jogosultságát igazoló okiratot 1 példányban,
b) a tervezett építési munka külön jogszabályban meghatározott tartalmú építészeti-műszaki tervdokumentációját 4 példányban, illetőleg az adott esetben érdekelt szakhatóságok számától függően további 1-1 példányban,
c) a tervező nyilatkozatát 1 példányban arról, hogy az építészeti-műszaki terveket az érdekelt szakhatóságokkal és a közművekkel a tervezés során egyeztette és a tervezett építészeti-műszaki megoldás megfelel a vonatkozó jogszabályoknak és hatósági előírásoknak, továbbá, hogy a tervezésre jogosultsággal rendelkezik,
d) az érdekelt közművek és a kéményseprő nyilatkozatát 1-1 példányban,
e) környezeti hatásvizsgálathoz kötött tevékenység folytatására szolgáló építmény esetén a környezetvédelmi engedélyt 1 példányban,
f) termőföld vagy belterületi, de mezőgazdasági művelés alatt álló föld felhasználásával járó építési tevékenység esetén a földhivatal más célú hasznosításhoz adott engedélyét 1 példányban,
g) a külön jogszabályban előírt tervtanácsi állásfoglalást 1 példányban,
h) a vonatkozó nemzeti szabványtól eltérő műszaki megoldás alkalmazása esetén a szerkezetnek, eljárásnak vagy számítási módszernek a szabványossal való legalább egyenértékűségét igazoló építésügyi szakértői véleményt egy példányban arról, hogy az építmény tervezésekor alkalmazott műszaki megoldás a 45/1997. (XII. 29.) KTM rendelet 1. § (4) bekezdésében meghatározott követelményeknek megfelel, illetőleg EUROCODE alkalmazása esetén arról, hogy az az adott tervezési feladatra teljes körű, és a tervező kizárólag azt alkalmazta.
18. § Az építési engedély iránti kérelem elbírálása során az építésügyi hatóság köteles meggyőződni arról, hogy
a) a 17. §-ban foglalt mellékletek rendelkezésre állnak-e,
b) az Étv. 18-22., illetőleg a 31. és 36. §-ában foglaltak biztosítottak-e,
c) a tervezett építési munka és az építészeti-műszaki tervdokumentáció megfelel-e az építésügyi jogszabályokban előírt szakmai és tartalmi követelményeknek, illetőleg az azoktól eltérő tervezett műszaki megoldás a külön jogszabályban meghatározottak szerint engedélyezett vagy engedélyezhető-e,
d) az építési munkával érintett telek kialakítása a településrendezési tervekben, illetőleg a jogszabályokban meghatározottak szerint megtörtént-e,
e) a tervezett építmény elhelyezése, rendeltetése és kialakítása megfelel-e a szakhatósági előírásoknak, továbbá az általános érvényű táj- és természetvédelmi előírásoknak,
f) az építménnyel összefüggő tervezett tereprendezési, kertészeti munkálatok megvalósíthatóak-e.
(2) Az építésügyi hatóság az engedélyt megtagadja, ha a tervezett építési munka a helyi településrendezési tervvel és szabályokkal ellenkezik vagy egyébként a 17. §-ban meghatározott követelményeknek nem felel meg, továbbá ha az ügyben érintett szakhatóság a hozzájárulását megtagadta.

Az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet
 III. Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztérium	 	 	 	
 1. Természetvédelmi és tájvédelmi hatósági jogkörben, ha a tevékenység nem hatásvizsgálat vagy egységes környezethasználati engedély köteles	 Az illetékes környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőség	 Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség	 A természet- és tájvédelem követelményeinek érvényesítése az országos jelentőségű védett természeti, valamint a Natura 2000 területeken a bel- és külterületeken, a természetvédelmi oltalom alatt nem álló területek esetén is külterületen, egyedi táj érték vagy természeti területek esetén belterületen is az építésügyi hatósági engedélyezés során.