Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 1266/2007. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában előadta, hogy 1989-ben született fiát, T. A.-t Budapest Főváros XVII. kerület Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala 2005 novemberében átmeneti nevelésbe vette. A panaszos sérelmezte, hogy a gyermek átmeneti nevelésbe vételéről csak annak első felülvizsgálata után (2006. április) értesült. A panaszos sérelmezte, hogy az átmeneti nevelésbe vételi határozatot nem kapta meg, a későbbiekben az általa elmondottakat a hatóság nem vette figyelembe. 
A beadvánnyal kapcsolatban felmerült a jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő, továbbá a jogorvoslathoz való jog sérelmének a gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
A gyámhivatal vezetőjétől T. A. átmeneti nevelésbe vétele tárgyában született dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.

A megállapított tényállás
A panaszos nagykorú leánya, T. B. 2005. szeptember 15-én jelezte a gyámhivatalnál, hogy édesanyjuk ismeretlen helyre távozott, kérte, hogy az akkor 16 éves öccse részére őt rendeljék gyámul. Ugyanezen a napon anyja eltűnését T. B. a Budapest XVII. kerületi Rendőrkapitányságon is bejelentette.
A gyámhivatal a jelzést követően a következő eljárási cselekményeket végezte: tájékoztatást kért a családvédelmi csoporttól, a gyermekjóléti szolgálattól, kikérte T. A. anyakönyvi kivonatát, iskolájától pedagógiai véleményt kért, lakcímkutatást végzett, tájékoztatást kért arról, hogy a szülők nincsenek-e büntetés-végrehajtási intézetben. 
A kapott tájékoztatás szerint a panaszos lakcíme megegyezett gyermekeiével, tartózkodási helye nem volt.
A gyámhivatal T. B.-t és T.A.-t idézte, a panaszost nem. A panaszos gyermekei 2005. október 3-án megjelentek a gyámhivatalnál. A panaszos leányának jegyzőkönyvbe foglalt nyilatkozata szerint édesanyjuk szeptemberben elhagyta őket, édesapjuk tartózkodási helyéről másfél éve nincs tudomásuk. A panaszos gyermekei kérték, hogy a nagykorú testvér – a nevelőszülői tanfolyam elvégzését követően – lehessen T. A. nevelőszülője és gyámja. 
T. A. átmeneti nevelésbe vételéről, elhelyezéséről az értekezletet 2005. december 28-án tartották Budapest Főváros Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálatánál (a továbbiakban: TEGYESZ). A megjelentek egyaránt T. A. átmeneti nevelésbe vételét és nővéréhez, mint nevelőszülőhöz helyezését javasolták. 
A gyámhivatal 23-220/3/2006. számú, 2006. január 4-én kelt határozatával – az anya és a panaszos szülői felügyeleti jogának szüneteltetésével egyidejűleg – T. A.-t átmeneti nevelésbe vette, nővéréhez, mint nevelőszülőhöz helyezte. A határozat – fellebbezés hiányában – 2006. február 10-én jogerőre emelkedett. A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vételi határozatot a panaszos lakcímére postázta. A határozatot a panaszos akkor már ismét Magyarországon tartózkodó felesége 2006. január 20-án átvette.
T. A. anyja 2006. január 28-án írásban nyilatkozott arról, hogy szülői feladatainak egyelőre nem tud eleget tenni, a gyermekjóléti szolgálattal együtt kíván működni. Az anya ekkor már nem otthon, hanem nővérszállón lakott.
A megváltozott körülmények alapján (az anya tartózkodási helye ismert lett) a gyámhivatal elrendelte T. A. átmeneti nevelésbe vételének rendkívüli felülvizsgálatát. A tárgyalás 2006. április 3-án volt.
A gyámhivatal 2006. április 19-én kelt, 23-220/16/2006. számú határozatával T. A átmeneti nevelésbe vételét fenntartotta, a gyermek és az anya kapcsolattartását szabályozta. A panaszost a hatóság a felülvizsgálatra nem idézte, a határozatról nem értesítette. 
A panaszos 2006 májusában visszaköltözött a családhoz. T. A. és nővére május 18-án a gyámhivatalnál nyilatkoztak arról, hogy a panaszos hazaköltözése formális,  csak aludni jár haza, semmilyen költséghez nem járul hozzá, gyermekeivel nem törődik. T. B. nyilatkozott arról is, hogy a panaszos korábban nem lakott otthon, csak egy-egy napra jelent meg, éjszakára nem maradt lakcímén. T. A. ugyancsak elmondta, hogy az elmúlt években a panaszossal formális volt a kapcsolata, nevelésében apja nem vett részt.
A panaszos, miután tudomást szerzett gyermeke átmeneti nevelésbe vételéről jogi képviselőt bízott meg, hogy képviselje őt a hatósági eljárásban. A panaszos jogi képviselője útján nyilatkozott arról, hogy a gyermek átmeneti nevelésbe vételéről csak annak felülvizsgálata után szerzett tudomást. Lakóhelyén 1971-től életvitelszerűen él, gyermeke nevelésével nem hagyott és nem is kíván felhagyni, kérte az átmeneti nevelésbe vétel megszüntetését. A gyermekjóléti szolgálat arról tájékoztatta a gyámhivatalt, hogy az apával – hazaköltözése után – megpróbálták a kapcsolatot felvenni. Ez nem sikerült, levélben kérték, hogy keresse fel a szolgálatot. T. A. és nővére – mivel a panaszossal nem kívántak egy háztartásban élni – azt tervezték, hogy albérletbe költöznek.
A TEGYESZ gyámi tanácsadójának helyzetértékelése szerint T. A. tanulmányi eredménye javult, a szakközépiskolából gimnáziumba iratkozott. Nevelőszülő nővérével jó a kapcsolata, elfogadja tanácsait, jót tett neki, hogy nővére lett a gyámja. A szakember a gyermek és az apa kapcsolatát kifejezetten rossznak tartotta. 
A panaszos másik nagykorú leánya, T. H. 2006. augusztus 10-én nyilatkozott a gyámhivatalnál arról, hogy édesapjuk életvitelszerűen korábban is velük lakott, de nővére – ha hivatalos személyek mentek a lakásukra – elküldte őt. T. H. szerint nővére célja az volt, hogy pénzt szerezzen saját és testvére tanulásához. T. H. is azt állította, hogy apjuk T. A. átmeneti nevelésbe vételéről csak annak felülvizsgálata után szerzett tudomást. T. H. öccse átmeneti nevelésbe vételének fenntartását indokolatlannak tartotta.
Az 2006. augusztus 10-i rendkívüli felülvizsgálati tárgyaláson a panaszos is megjelent. Ekkor javaslat készült az apa és fia közötti kapcsolattartás gyakoriságáról, helyéről, továbbá arról, hogy az apa is vegyen részt a családterápiás foglalkozásokon. T. A. gyámja bejelentette a gyámhivatalnál, hogy 2006. szeptember 1-jétől albérletbe költöznek.
A gyámhivatal 23-1062/20/2006. számú. 2006. szeptember 14-én kelt határozatával a panaszos T. A. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetésére irányuló kérelmét elutasította, a gyermek átmeneti nevelésbe vételét fenntartotta, az apa kapcsolattartási jogát szabályozta. A határozat fellebbezés hiányában 2006. november 2-án jogerőre emelkedett.
2006. szeptember 26-án a panaszos írásban nyilatkozott arról, hogy – tekintettel arra, hogy fia és közte a viszony megromlott, továbbá, hogy álláspontja szerint a fia átmeneti nevelésbe vétele gyermekei hazugságán alapult – a jövőben sem érzelmileg, sem anyagilag nem kíván részt venni fia életében. Apa és fia között a határozatban megállapított kapcsolattartás nem jött létre, családterápián sem vettek részt.

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
79. § (1) Ha a postai úton történő kézbesítés azért hiúsul meg, mert a címzett vagy meghatalmazottja úgy nyilatkozik, hogy a küldeményt nem veszi át, az iratot a kézbesítés megkísérlésének napján kézbesítettnek kell tekinteni. (2) Ha az irat a hatósághoz „nem kereste” jelzéssel érkezik vissza, az iratot - az ellenkező bizonyításig - a postai kézbesítés második megkísérlésének napját követő ötödik munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni. (3) A hatósági döntés kézbesítése esetén a hatóság a (2) bekezdés szerinti kézbesítési vélelem beálltát megalapozó hivatalos irat megküldésével nyolc napon belül értesíti az ügyfelet. (4) A kézbesítési vélelem megdöntése iránti kérelmet a címzett a kézbesítési vélelem beálltáról történő tudomásszerzéstől számított tizenöt napon belül, de legkésőbb a kézbesítési vélelem beálltától számított hat hónapos jogvesztő határidőn belül terjeszthet elő. Ha a kézbesítési vélelem következtében jogerőssé vált döntés alapján végrehajtási eljárás indul, a kézbesítési vélelem megdöntése iránti kérelmet a végrehajtási eljárásról történő tudomásszerzéstől számított tizenöt napon belül akkor is elő lehet terjeszteni, ha a kézbesítési vélelem beálltától számított hat hónap eltelt.

1997. évi XXXI. tv. a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
77. § (1) A gyámhivatal a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi, ha a gyermek fejlődését a családi környezete veszélyezteti, és veszélyeztetettségét az alapellátás keretében biztosított szolgáltatásokkal, valamint a védelembe vétellel nem lehetett megszüntetni, illetve attól eredmény nem várható, továbbá, ha a gyermek megfelelő gondozása a családján belül nem biztosítható. Az átmeneti nevelésbe vétellel egyidejűleg a gyámhivatal a gyermeket nevelőszülőnél vagy - ha ez nem lehetséges - gyermekotthonban, illetve fogyatékos vagy pszichiátriai betegek otthonában helyezi el és gyámot (hivatásos gyámot) rendel. (2) Az (1) bekezdés szerint átmeneti nevelésbe vett gyermek szülőjének szülői felügyeleti joga szünetel. (3) Az átmeneti nevelésbe vétel addig biztosítja az egyéni elhelyezési terv szerint a gyermek otthont nyújtó ellátását, amíg a gyermek családja képessé válik a gyermek visszafogadására. (4) A gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételéről soron kívül határoz. A határozat fellebbezésre tekintet nélkül azonnal végrehajthatóvá nyilvánítható. (5) A gyermeknek a nevelőszülőhöz vagy gyermekotthonba, illetve más bentlakásos intézménybe viteléről a gyámhivatal rendelkezése alapján a gyermek törvényes képviselője vagy a gyermeket gondozó más személy, illetve a települési önkormányzat jegyzője gondoskodik.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
99. § (1) Átmeneti nevelésbe vételre nem kerülhet sor, ha a veszélyeztetettség megszüntetése és a gyermek gondozása megfelelően biztosítható a különélő másik szülőnél vagy harmadik személynél történő ideiglenes elhelyezéssel, családba fogadással, a gyermek átmeneti gondozásával, valamint fogyatékos és pszichiátriai betegek otthonában történő elhelyezése útján. (2) Ha az átmeneti nevelésbe vétel feltételei nem állnak fenn, a gyámhivatal a kérelem elutasításával, illetve az eljárás megszüntetésével egyidejűleg megkeresi a) a gyermekjóléti szolgálatot az alapellátás keretében történő segítségnyújtásra, b) indokolt esetben a jegyzőt a védelembe vétel elrendelése céljából.
100. § (1) Ha a gyámhivatal a Gyvt. 77. §-ának (1) bekezdése alapján a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi, a gyermek az otthont nyújtó ellátás keretében teljes körű ellátást és segítséget kap a fejlődését veszélyeztető körülmények elhárításához, a családi környezetébe történő visszahelyezéséhez. (2) A gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételére irányuló eljárása során a) feltárja azokat a körülményeket, amelyek a szülőt akadályozzák a gyermek nevelésében és a veszélyeztetettség elhárításában, így különösen a szülők, más családtagok személyiségével, egészségi állapotával, a gyermekhez fűződő viszonyával, életvitelével és szociális helyzetével kapcsolatos lényeges körülményeket, b) feltárja a gyermek személyiségével, neveltségi és egészségi állapotával kapcsolatos körülményeket, c) beszerzi a gyermekjóléti szolgálatnál, illetve a gyámügyi hatáskörben eljáró jegyzőnél keletkezett iratokat, valamint felkéri az illetékes jegyzőt a gyermek ingó- és ingatlanvagyonának leltározására, d) meghallgatja a szülőt a gyermek iskolájának, életpályájának, illetve tartózkodási helyének kijelölésével kapcsolatban és nyilatkoztatja azokról az adatokról, amelyek a gyermek után járó ellátások igénybevételéhez szükségesek, e) javaslatot szerez be a gyermek gondozási helyének meghatározásához, f) beszerzi a szülő vagy tartásra köteles más személy jövedelmi és vagyoni helyzetére vonatkozó igazolásokat, g) a gyermek tartózkodási helyén környezettanulmányt készít, h) beszerzi a gyermek születési anyakönyvi másolatát, és ha szükséges eljár az 54. § (1) bekezdése alapján. (3) A gyámhivatal a (2) bekezdés b) pontjában foglaltak vizsgálata során szükség esetén beszerzi a Gyvt. 132. §-ának (1) bekezdésében meghatározott szerv vagy személy szakvéleményét. A gyámhivatal indokolt esetben a szakértőket közös szakvélemény elkészítésére kérheti fel vagy őket együttesen hallgathatja meg.
101. § (1) Az átmeneti nevelésbe vétel iránti eljárás során a gyámhivatal indokolt esetben tárgyalást tart. (2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt a nevelésbe vétel okának, céljának és jogkövetkezményének megismeréséhez.

2003. évi CI. törvény a postáról
14. § (1) A postai szolgáltatási szerződésre a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) szerződésekre vonatkozó rendelkezéseit az e törvényben foglalt eltérésekkel és kiegészítésekkel kell alkalmazni. (6) A postai szolgáltató köteles a jogszabályoknak, a nemzeti szabványoknak, a nemzetközi megállapodásoknak és a szolgáltató üzletszabályzatában meghatározottaknak megfelelő postai küldeményt az azokban foglaltaknak megfelelően felvenni, feldolgozni, továbbítani és a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő) részére kézbesíteni. Az átvételi jogosultság részletes szabályait, a postai szolgáltatások igénybevétele kapcsán alkalmazható meghatalmazás kötelező tartalmi és formai elemeit külön jogszabály állapítja meg.
16. § (1) A postai szolgáltató a postai küldeményt - jogszabályban foglalt eltérésekkel és kivételekkel - a címzett, illetve az egyéb jogosult átvevő részére a feladó által megjelölt helyen, az erre a célra szolgáló levélszekrénybe történő elhelyezéssel, vagy a címzettnek, illetve az egyéb jogosult átvevőnek történő átadással köteles kézbesíteni. (2) A címzetten kívüli egyéb jogosult átvevő a Ptk. általános szabályai szerint felel a postai küldemény címzett részére történő átadásáért.

79/2004. (IV. 19.) Korm. rendelet a postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről
19. § (1) Ha a természetes személy címzett a kézbesítés időpontjában nem tartózkodik a címben megjelölt helyen és ott nem található meghatalmazottja sem, a postai küldemény - ha a címzett azt nem zárta ki - az ott tartózkodó alábbi személyeknek (helyettes átvevő) is kézbesíthető: a) a címzett 14. életévét betöltött közeli hozzátartozója (Ptk. 685. §-ának b) pontja) vagy élettársa, b) a címzett bérbeadója vagy szállásadója, ha az természetes személy. (2) A helyettes átvevőnek a kézbesítési okiraton, aláírása mellett, az átvételi jogosultságának (1) bekezdés szerinti jogcímét, valamint - külföldi hivatalos irat belföldi kézbesítése esetén - nevét és lakcímét is fel kell tüntetnie. Ha a jogcím fennállásával kapcsolatosan a szolgáltatóban kétség merül fel, a jogcím közokiratba foglalt igazolásának bemutatását kérheti. Igazolás hiányában a szolgáltató a küldemény érkezéséről értesítőt helyez el a levélszekrényben.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
685. § E törvény alkalmazásában b) közeli hozzátartozók: a házastárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbefogadott, a mostoha- és neveltgyermek, az örökbefogadó-, a mostoha- és a nevelőszülő, valamint a testvér; hozzátartozó továbbá: az élettárs, az egyeneságbeli rokon házastársa, a jegyes, a házastárs egyeneságbeli rokona és testvére, valamint a testvér házastársa;

A vizsgálat megállapításai
A gyámhivatal T. B. azon jelzése alapján, hogy édesanyjuk ismeretlen helyre távozott, 16 éves öccse ellátatlan maradt megindította az átmeneti nevelésbe vételi eljárást. T. B. nyilatkozata szerint apjuk tartózkodási helyét nem ismerték. Az apa lakcíme gyermekeiével megegyezett, (bejelentett) tartózkodási helye nem volt. Tekintettel arra, hogy a szülők nem váltak el a szülői felügyeleti jogok gyakorlására a panaszos jogosult és köteles volt. A Gyer. 100.§ (2) bekezdése szerint a gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vételre irányuló eljárás során „feltárja azokat a körülményeket, amelyek a szülőt akadályozzák a gyermek nevelésében és a veszélyeztetettség elhárításában, így különösen a szülők, más családtagok személyiségével, egészségi állapotával, a gyermekhez fűződő viszonyával, életvitelével és szociális helyzetével kapcsolatos lényeges körülményeket....meghallgatja a szülőt a gyermek iskolájának, életpályájának, illetve tartózkodási helyének kijelölésével kapcsolatban és nyilatkoztatja azokról az adatokról, amelyek a gyermek után járó ellátások igénybevételéhez szükségesek…”
A gyámhivatal elfogadta T. B. tájékoztatását, kísérletet sem tett arra, hogy a panaszos tartózkodási helyét felderítse, gyermeke átmeneti nevelése ügyében meghallgassa.
A panaszos a gyermek törvényes képviselője, így a gyámhivatalnak elsősorban azt kellett volna vizsgálnia, hogy az anya távozása után az apa alkalmas-e T. A. nevelésére. A gyámhivatal eljárása akkor lett volna jogszerű, ha a panaszost T. A. átmeneti nevelésbe vétele tárgyában indult eljárás során idézte volna. Ha az idézés a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően kézbesítettként iktathatta volna a hatóság az eljárást a panaszos meghallgatása nélkül is lefolytathatta volna.
A panaszost a gyámhivatal sem T. A. átmeneti nevelésbe vételekor, sem annak első – 2006. áprilisi – rendkívüli felülvizsgálatakor nem idézte. A panaszosnak a gyermeke átmeneti nevelésbe vételéről szóló határozatot postázták, az első felülvizsgálat után született határozatról azonban nem értesítették.
Megállapítottam, hogy a hatóság előzőekben ismertetett mulasztása visszásságot okozott a jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, ezen belül a tisztességes eljárással összefüggésben.  Azzal, hogy a panaszos nem kapott értesítést T. A átmeneti nevelésbe vétele első felülvizsgálata során született határozatról sérült a jogorvoslathoz való jog is.
Megállapítottam, hogy T. A. átmeneti nevelésbe vételéről szóló határozatot a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően kézbesítette a posta. A határozatot a panaszos felesége a postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről szóló 79/2004. (IV. 19.) Korm. rendelet 19. § (1) bekezdése alapján átvehette. A küldemény átadásáért a Ptk. szabályai szerint az átvevő (a panaszos felesége) volt a felelős. 
A panaszos T. A. átmeneti nevelésbe vételének második rendkívüli felülvizsgálati tárgyalásán részt vett. A tértivevény tanúsága szerint a panaszos a gyámhivatal 23-1062/20/2006. számú, 2006. szeptember 14-én kelt határozatát – amelyben a hatóság a panaszos kérelmét elutasította és T. A. átmeneti nevelésbe vételét fenntartotta – szeptember 20-án átvette, jogorvoslati jogával nem élt. Tekintettel arra, hogy a panaszos a hivatkozott számú határozatot – bár arra lehetősége volt – nem fellebbezte meg, hatásköröm hiányában ezen eljárást nem vizsgáltam.
A vizsgálatom során feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok jövőbeli elkerülése érdekében, az Obtv. 21. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazásom alapján, Budapest Főváros XVII. kerület Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala vezetőjénél 
kezdeményezem, hogy hívja fel az irányítása alá tartozó munkatársai figyelmét a vonatkozó jogszabályokban (Ket., Gyer.) foglalt előírások maradéktalan betartására.

Budapest, 2007. március 26.
Takács Albert sk.