Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jogkörében eljáró
adatvédelmi biztos
Jelentése
az OBH 4729/2006. számú ügyben

Előadó: dr. Litkey Juhász Orsolya
A vizsgálat megindítása
A panaszos beadványában a szomszédjában folyó húsfüstölési tevékenység számára elviselhetetlen körülményeit, valamint az érintett hatóságok levegőtisztaság-védelmi eljárását sérelmezte.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatot indított, mert a panasz alapján felmerült az Alkotmányban deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz, a tulajdonhoz, illetve az egészséges környezethez való alkotmányos jogok sérelmének a gyanúja. Eljárása során tájékoztatást kért a mezőlaki körjegyzőtől. 

Megállapított tényállás
A panaszos lakóháza oldalfalától 1,0 m-re szomszédja saját telkén álló építményben 2003-óta húsfüstölést végez. A panaszos szerint az építmény közelsége miatt az abból kiáramló nagy mennyiségű füst lakása belterébe beáramlik, beszívódik, az ablakokat a füstölés alatt szellőztetés céljából nem lehet kinyitni. Az építmény a lakóház ereszmagassága alatt helyezkedik el, a füst a padlásra is beáramlik. A több napon át tartó füstölés miatt a panaszos lakóházának ezen része emberi tartózkodásra nem alkalmas. A füstölő kéménnyel nincs ellátva, más egyéb füstelvezető rendszerbe sincs bekötve. 
A panaszos 2004. december 13-án kérelemmel fordult a helyi körjegyzőhöz (továbbiakban: jegyző) a szomszédja által folytatott tevékenység miatt, és kérte, hogy levegőtisztaság-védelemi hatáskörében járjon el.
A jegyző 765/2004. sz. határozatában a birtokvédelmi kérelmet elutasította, a panaszos által kért levegőtisztaság-védelmi eljárást nem indított. Megállapította, hogy „a húsfüstölőből származó füst ugyan kis mértékben zavarhatja a szomszédban lakókat, de nem zavarhatja a panaszost és ingatlanát olyan mértékben, hogy annak rendeltetésszerű használhatósága csökkenne, mivel nem mindennapos tevékenység (…) a füst mértéke nem éri el egy családi ház fűtőberendezéséből származó füst mértékét, emiatt ezt a zavarást a szomszéd tűrni tartozik”
A panaszos keresetet terjesztett elő a jegyző határozata ellen, a pápai Városi Bíróságon. A Bíróság 2.P.20.237/2005/8/I. sz. ítéletével a keresetet elutasította. A bíróság megítélése szerint „a falusi környezetben családi szükséglet kielégítésére alkalmi jelleggel, évente néhány alkalommal elvégzett füstölés nem jelentheti mások szükségtelen zavarását. Ez a zavarás ebben a környezetben szokásos és szükséges. Az ügy megítélése szempontjából lényeges körülmény az is, hogy alperes évtizedek óta üzemelteti ugyanazon a helyen a húsfüstölőjét, de ezzel felperest lakásának rendeltetésszerű használatában nem zavarta (…) a zavarás annak következtében állt elő, hogy felperes a lakó ingatlanát akként bővítette, hogy a füstölő mellett elhelyezkedő melléképületet lakás funkcióvá alakította át. Amikor felperes lakásának bővítését ebben az irányban elvégezte, számolnia kellett a bővítmény melletti füstölő használata által okozott zavaró hatással is.” 
A panaszos 2006. januárjában a Közép-dunántúli Környezetvédelemi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőséget (a továbbiakban: Felügyelőség) kereste meg beadványával, melyben a szomszédja által folytatott tevékenység miatt levegőtisztaság-védelmi eljárást kért.
A Felügyelőség a beadványt áttette a panaszos lakóhelye szerinti illetékes jegyzőhöz, aki azt 187/2006. sz. végzésével érdemi vizsgálat nélkül elutasította arra hivatkozással, hogy hasonló ügyben 2004. december 21-én kelt határozatával érdemi döntést hozott. 
A panaszos a végzés ellen fellebbezést nyújtott be, melyben a kérelem elutasítását kifogásolta, mivel a Felügyelőséghez a húsfüstölési tevékenység során keletkezett füst és bűz zavaró és egészséget is károsító hatása miatt fordult, és a levegő védelmével kapcsolatos eljárást kért. A jogorvoslati eljárás eredményeként a Veszprém Megyei Közigazgatási Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) a 03/866-2/2006. számú, 2006. április 21-én kelt végzésével a jegyző 187/2006. számú végzését megsemmisítette, és új eljárás lefolytatását rendelte el. 
A Hivatal 03/866-4/2006. számú végzésében az új eljárás lefolytatására Mezőlak-Békás Községek Körjegyzőjét (továbbiakban: mezőlaki jegyző) jelölte ki, aki a beadványban foglalt tényállás tisztázása céljából 2006. augusztus 11-én helyszíni szemlét tartott. A helyszíni szemle alkalmával a füstölő nem üzemelt. 
A mezőlaki jegyző – 584-8/2006. számú határozatában – a húsfüstöléssel kapcsolatos légszennyező tevékenység miatti kérelmet elutasította. A határozat indoklása szerint: a helyszíni szemle során megállapításra került, hogy a füstölőt saját szükségletre, téli időszakban, novembertől márciusig, összesen 20-22 napig fűtik A panaszos 1,0 m-re lévő lakóháza füstölő felöli oldalán 4 db hőszigetelt ablak van elhelyezve. „A füstölő magassága nem emelkedik a szomszédos ház tetőereszének szintje fölé, ezért kedvezőtlen széljárás esetén a füst a lakótér mellett bejuthat a szomszédos épület padlására is.”
Az ÁNTSZ jelenlévő képviselőjének nyilatkozata szerint a panaszos lakásában felmerülő esetleges füstszennyezés ügyében, a beltéri levegő összetételéről, akkreditációval rendelkező laboratórium által elvégzett hiteles vizsgálati eredmény alapján lehetne nyilatkozni. Javasolta a szomszéddal való megegyezést, a füstölő magasságának növelése érdekében, „aminek eredményeként a füst magasabban távozna a füstölőből és nem jutna be a szomszéd lakásába.” 
Az indoklás szerint „A vizsgált húsfüstölő kialakítása, működtetése, a tevékenység szokásos gyakorlásának megfelelő. A létesítmény jól karbantartott, olyan tüzelőanyagot használnak, amelyből a lehető legkevesebb légszennyező anyag kerül a környezetbe. A húsfüstölés során viszonylag jól definiálható égéstermékek, füstgázok keletkeznek, melyek légszenyezettségi határértékeit jogszabály meghatározza.” 
Mérés elrendelését az eljáró hatóság mellőzte, mivel valószínűsíthető, hogy a kibocsátott égéstermékek nem lépik túl a légszennyezettségi határértékekről, a helyhez kötött légszennyező pontforrások kibocsátási határértékeiről szóló 14/2001. (V. 9.) KöM-EüM-FVM Korm. rendelet 1. számú mellékletében meghatározott légszennyező anyagok egészségügyi, valamint a 6. számú mellékletben meghatározott húsfüstölés technológia kibocsátási határértékeit. A panaszos a határozattal szemben fellebbezéssel élt.
A Hivatal vezetője 03/2072-1/2006. számú, 2006. október 4-én kelt határozatában a jegyző határozatát helybenhagyta. Megállapította, hogy a szomszéd „a húsfüstölést mindennapi szükségleteinek kielégítésére végzi, továbbá az is tény, hogy faluhelyen általános és elfogadott a húsfüstölő működtetése.” Hivatkozott arra, hogy a 14/2001. (V. 9.) KöM-EüM-FVM együttes rendelet 6. sz. melléklete határozza meg a húsfüstölési technológia kibocsátási határértékeit. A melléklet megjegyzést is fűz ehhez, melyek csak 5 kg/h, vagy annál nagyobb légszennyező anyag tömegáramok esetére vonatkoznak. Érvelése szerint „a húsfüstölési tevekénység nem okozhat olyan légszennyezést, amely megsértené a korábban hivatkozott jogszabályi rendelkezésben foglaltakat.”

Érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai
Először vizsgálati lehetőségeimről kellett döntenem. A nemesszalóki jegyző birtokvédelmi ügyben hozott határozatát a bírósági ítéletre tekintettel, a hatáskörömről szóló törvény alapján nem vizsgálhattam, ugyanakkor a bírósági ítélet megállapításait eljárásom során figyelembe vettem.
A levegőtisztaság-védelmi eljárással kapcsolatban azt vizsgáltam, hogy a levegőtisztaság-védelmi hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervek eljárása a jogszabályoknak megfelelő volt-e a panasz vizsgálata során. 
A levegő védelmével kapcsolatos egyes szabályokról szóló 21/2001. (II. 14.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. r.) szerint a levegőtisztaság-védelmi hatósági feladatokat - ha jogszabály másként nem rendelkezik - első fokon a környezetvédelmi felügyelőség, illetőleg a települési önkormányzat jegyzője látja el. A települési önkormányzat jegyzője jár el környezetvédelmi hatósági hatáskörében az egy háztartásban élő személy(ek) mindennapi szükségleteinek kielégítésére, otthona fenntartására szolgáló tevékenység és az ahhoz használt berendezés; a családi ház, illetve az egy vagy több lakás ellátására szolgáló, az 500 kW névleges bemenő hőteljesítményt meg nem haladó tüzelő- és egyéb, kizárólag füstgázt kibocsátó berendezés (a továbbiakban együtt: háztartási tevékenység) forrásaival kapcsolatos levegőtisztaság-védelmi ügyekben. (23. § (1) (3))
A házi húsfüstölő helyhez kötött diffúz légszennyező forrás, szabadban, félig zárt térben végzett művelet, a füstöt kibocsátó felületet nyílások alkotják. A húsfüstölés során viszonylag jól definiálható égéstermékek keletkeznek. (Korm. r. 10. § (1))
A Korm. r. 5. § (1) bekezdése szerint „Tilos a környezeti levegő olyan mértékű terhelése, amely légszennyezést vagy határértéken felüli légszennyezettséget okoz, valamint a környezeti levegő bűzzel való terhelése.”
A mezőlaki jegyző határozatának indoklása szerint a húsfüstölés során viszonylag jól definiálható égéstermékek, füstgázok keletkeznek, melyek légszenyezettségi határértékeit jogszabály meghatározza. Mérés elrendelését a hatóság mellőzte, mivel valószínűsítette, hogy a kibocsátott égéstermékek nem lépik túl a jogszabályban meghatározott határértékeket. 
A panaszos mind Hivatalomhoz írt beadványában, mind a környezetvédelmi hatósághoz írt levelében kifogásolta a húsfüstölési tevékenységgel együtt járó bűz hatást is, továbbá, hogy a füst és bűz bejut a lakásába. Sem a mezőlaki jegyző, sem a Hivatal másodfokú eljárása, illetve döntése nem tett érdemi megállapításokat az említett „zavarásokra” vonatkozóan.
A tényállás tisztázása érdekében elvégzett helyszíni szemlére nyári hónapban, 2006. augusztus 11-én került sor, amikor füstölési tevékenységet általában nem végeznek. A konkrét esetben a tényállás tisztázása érdekében végzett helyszíni szemle időpontjában a füstölő nem működött, így a hatóságok nem szerezhettek tapasztalatot annak bűzös hatásáról. Hangsúlyoznom kell, hogy valamely tevékenység „bűzös hatása” annak működési időpontjában, érzékszervvel vizsgálható, szerezhető róla megnyugtató módon tapasztalat.
(Megjegyzem, hogy a birtokvédelmi eljárásban a nemessszalóki jegyző 765/2004. sz. határozatában megállapította, hogy „a húsfüstölőből származó füst kis mértékben zavarhatja a szomszédban lakókat, míg a mezőlaki jegyző 584-8/2006. számú levegőtisztaság-védelmi határozatának indoklásában szerepel, hogy „a füstölő magassága nem emelkedik a szomszédos ház tetőereszének szintje fölé, ezért kedvezőtlen széljárás esetén a füst a lakótér mellett bejuthat a szomszédos épület padlására is.”)
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában kifejtette, hogy „az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. (…) A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon.” 
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) szerint a hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le. A hatóság a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást. (50. §)
A határozat meghozatalának előfeltétele a tényállás teljeskörű tisztázása, ezzel teremthetők meg megalapozott határozat hozatalának előfeltételei. A tényállás tisztázására szemle rendelhető el, melynek megtartása során az eljárással összefüggő helyszín, illetve az ott levő tárgy megtekinthető. A szemle célja, hogy a hatóság, illetőleg a szakértő valamely lényeges körülmény megállapítása vagy felderítése érdekében helyszínt, cselekvést, környezetet közvetlenül megvizsgáljon, megfigyeljen.
A közigazgatási eljárások során – jellemezően – a tényállás teljeskörű tisztázása nélkül nem hozható megalapozott érdemi döntés, az üggyel összefüggésben minden lényeges tényt és körülményt fel kell deríteni, a – lehetőségek szerinti – teljes bizonyosság megszerzése, illetve a teljes bizonyítás lehet egy döntés megfelelő alapja. A megismerésnek mindig a döntés szempontjából jelentős tényekre – a bizonyítandó tényekre – kell vonatkoznia, a hatóság ugyanis csak a tényállás ismeretében hozhat megalapozott döntést.
A vizsgált esetben a levegőtisztaság-védelmi hatáskörben eljáró mezőlaki jegyző és a Hivatal vezetője az ügy érdeméhez tartozó kérdésben nem döntöttek, nem vizsgálták, hogy a panaszost zavaró bűz ténylegesen a környezetbe kerül-e, a „bűzpanaszra” eljárásaik nem terjedtek ki, holott, a panaszos kérelme kifejezetten erre is irányult. (Ld. Korm. r. 5. § (1), 14.§) 
Eljárásjogi hibának értékeltem, hogy egy környezetterhelő háztartási tevékenység végzésével kapcsolatos panasz vizsgálata során a tényállást olyan időpontban, nyári hónapban próbálta feltárni az elsőfokú környezetvédelmi hatóság, amikor a kifogásolt tevékenységet általában nem folytatják. Úgy vélem, hogy a környezetvédelemi hatóság (mezőlaki jegyző) eljárása emiatt sem felelt meg a Ket., valamint a Korm. r. rendelkezéseinek, eljárása nem egyeztethető össze sem a jogállamiság elvével, sem az abból fakadó jogbiztonság követelményével, mivel határozata hiányos, nem terjedt ki a panaszos kérelmének egészére, másrészt a tényállás teljeskörű tisztázása is elmaradt, nem hatott a meggyőzés erejével. 
„A húsfüstölő építése az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet (a továbbiakban: OTÉK) szerint nem építési engedélyköteles.
Az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet 9. § (5) bekezdése szerint ugyanakkor az építési engedély nélkül végezhető építési, illetőleg a bontási engedély nélkül végezhető bontási munkát is csak a településrendezési tervek, a helyi építési szabályzat, továbbá az általános érvényű kötelező építésügyi és más hatósági (védőterületi, biztonsági, közegészségügyi, tűzvédelmi, környezetvédelmi, műemléki és természetvédelmi, az egészséges és biztonságos munkavégzésre történő stb.) előírások megtartásával szabad végezni. 
Az OTÉK 74. § (1) bekezdése szerint „A tüzelőberendezések gáznemű égéstermékét a szabadba, minden lehetséges esetben a tető fölé kell kivezetni. E célra égéstermék-elvezetőt (kéményt, füstcsatornát) kell létesíteni. Az égéstermék-elvezető rendszert (az égési levegő-hozzávezetés, a tüzelőberendezés és az égéstermék-elvezető együttesét) a vonatkozó előírások szerint tervezni és méretezni kell.
A rendelkezésemre álló iratok tartalma szerint a füstölő magasságának növelésével a füst – így a bűz is – nem jutna be a panaszos lakásába.

Kezdeményezés, javaslat
A megállapított alkotmányos joggal összefüggő visszásságra tekintettel az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem, hogy a mezőlaki jegyző a Ket. 123. § (1) bekezdése alapján egészítse ki döntését, vizsgálja meg, hogy a panaszos szomszédjának tevékenysége sérti-e a levegő védelmére vonatkozó szabályokat. (bűzpanasz)
Az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján a nemesszalóki jegyzőnek javaslom, hogy építésügyi hatáskörében vizsgálja meg, hogy a panaszos szomszédjában épített és használt füstölő megfelel-e az OTÉK 74. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek.

Budapest, 2007. július 27.

Dr. Péterfalvi Attila sk.

Melléklet: Alkalmazott jogszabályok

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
17. § (1) Az országgyűlési biztos a hozzá benyújtott beadványt - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - köteles megvizsgálni. A célszerűnek tartott intézkedést - e törvény keretei között - maga választja meg.
21. § (1) Ha a rendelkezésre álló adatok szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot az előidéző szerv saját hatáskörben meg tudja szüntetni, az országgyűlési biztos kezdeményezheti az érintett szerv vezetőjénél a visszásság orvoslását. Az ilyen kezdeményezés rövid úton (távbeszélőn, szóban stb.) is történhet, ez esetben a kezdeményezés időpontját, módját és lényegét az ügyiraton kell rögzíteni.
29. § (2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak: e) a bíróság;

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól 2004. évi CXL. törvény
20. § (1) A hatóság a hatáskörébe tartozó ügyben illetékességi területén köteles eljárni. 
50. § (1) A hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
(3) A hatóság által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani.
(4) A hatósági eljárásban olyan bizonyíték használható fel, amely alkalmas a tényállás tisztázásának megkönnyítésére. Bizonyíték különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemléről készült jegyzőkönyv, a szakértői vélemény, a hatósági ellenőrzésen készült jegyzőkönyv és a tárgyi bizonyíték.
(5) A hatóság szabadon választja meg az alkalmazandó bizonyítási eszközt. Törvény előírhatja, hogy a hatóság a határozatát kizárólag valamely bizonyítási eszközre alapozza, továbbá törvény vagy kormányrendelet meghatározott ügyekben kötelezővé teheti valamely bizonyítási eszköz alkalmazását, illetve előírhatja valamely szerv véleményének a beszerzését.
(6) A hatóság a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
56. § (1) A tényállás tisztázására szemle rendelhető el. Jogszabály a szemle megtartását kötelezővé teheti. A szemle megtartása során
b) az eljárással összefüggő helyszín, illetve az ott levő tárgy megtekinthető (helyszíni szemle).
71. § (1) A hatóság - a (4) és (5) bekezdésben meghatározott kivétellel - az ügy érdemében határozatot hoz, az eljárás során eldöntendő egyéb kérdésekben pedig végzést bocsát ki (a továbbiakban együtt: döntés).
72. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell
e) az indokolásban
ea) a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat,
eb) az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait,
123. § (1) A hatóság - ha törvény eltérően nem rendelkezik, a döntés jogerőre emelkedésétől számított egy éven belül - mind kérelemre, mind hivatalból kiegészítheti döntését, ha az ügy érdeméhez tartozó kérdésben nem határozott, illetve hiányzik a döntésből a törvény vagy külön jogszabály által előírt kötelező tartalmi elem. Nincs azonban helye a döntés kiegészítésének, ha az ügyfél jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogát sértené.
(2) A kicserélt, illetve kiegészített döntés ellen ugyanolyan jogorvoslatnak van helye, mint az eredeti döntés ellen volt. 

A levegő védelmével kapcsolatos egyes szabályokról szóló 21/2001. (II. 14.) Korm. rendelet
2. § (1) A rendelet hatálya azokra a természetes és jogi személyekre, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetekre terjed ki, akik (amelyek) tevékenysége, létesítménye, terméke levegőterhelést okoz vagy okozhat (a továbbiakban: légszennyező).
3. § A rendelet alkalmazásában
a) környezeti levegő (a továbbiakban: levegő): a légkör egésze, a munkahelyek és a zárt terek levegőjének kivételével;
b) anyag: bármely kémiai elem és annak vegyületei, a radioaktív anyagok és a genetikailag módosított szervezetek kivételével;
c) légszennyező anyag: a levegő természetes minőségét hátrányosan befolyásoló olyan anyag, amely természetes forrásból vagy az emberi tevékenység közvetlen vagy közvetett eredményeként kerül a levegőbe, és amely káros vagy káros lehet az emberi egészségre, a környezetre, illetve károsítja vagy károsíthatja az anyagi javakat;
d) levegőterhelés (emisszió): valamely anyag vagy energia levegőbe juttatása;
e) levegőszennyezés (légszennyezés): légszennyező anyagnak a légszennyező anyag kibocsátási határértéket meghaladó mértékű levegőbe bocsátása;
h) levegővédelmi követelmény: minden olyan, a levegő terhelését, az azt okozó tevékenységet és létesítményt, valamint a légszennyezőt, továbbá a légszennyezettséget érintő intézkedés, előírás, tilalom, amely hatósági határozaton alapul, vagy amelyet jogszabály ír elő;
i) elérhető legjobb technika: a korszerű technikai színvonalnak megfelelő módszer, üzemeltetési eljárás, berendezés, amelyet a kibocsátások megelőzése és - amennyiben az nem valósítható meg - a kibocsátások csökkentése, valamint a környezet egészére gyakorolt hatás mérséklése érdekében alkalmaznak, és amely a kibocsátási határértékek megállapításának alapjául szolgál. Az elérhető legjobb technika meghatározásának szempontjait az 1. számú melléklet tartalmazza.
j) bűz: kellemetlen szagú légszennyező anyag vagy anyagok keveréke, amely összetevőivel egyértelműen nem jellemezhető;
5. § (1) Tilos a környezeti levegő olyan mértékű terhelése, amely légszennyezést vagy határértéken felüli légszennyezettséget okoz, valamint a környezeti levegő bűzzel való terhelése.
(3) Azon tevékenységeknél, ahol kibocsátási határértéket a légszennyező forrás sajátosságai miatt megállapítani nem lehet, levegővédelmi követelmények, műszaki intézkedések előírásával, az elérhető legjobb technika alkalmazásával kell a levegőterhelést megelőzni, vagy a legkisebb mértékűre csökkenteni.
9. § (1) Levegőterhelést okozó, helyhez kötött légszennyező pontforrás (amelynél a légszennyező anyag kibocsátási jellemzői méréssel egyértelműen meghatározhatók) létesítéséhez, meglévő bővítéséhez, rekonstrukciójához, felújításához, korszerűsítéséhez, az alkalmazott technológia váltásához (a továbbiakban együtt: létesítéséhez), működésének megkezdéséhez, működtetéséhez a környezetvédelmi hatóság szakhatósági hozzájárulása, más engedélyező hatóság hiányában engedélye szükséges.
10. § (1) Helyhez kötött diffúz légszennyező forrásnak kell tekinteni a levegőterhelést okozó, pontforrásnak nem minősülő kibocsátó felületet (pl. nyílás, légző, biztonsági lefúvató szelep, tartósan nyitott ablak vagy ajtó, továbbá telephely burkolatlan, parkosítatlan területe, meddőhányó, hulladéklerakó stb.), a szabadban, félig zárt vagy zárt térben végzett műveletet, technológiát, anyagtárolást. A helyhez kötött diffúz légszennyező forrást úgy kell kialakítani, működtetni, fenntartani, hogy abból a lehető legkevesebb légszennyező anyag kerüljön a környezetbe.
(6) A helyhez kötött diffúz légszennyező forrás által okozott levegőterhelés megelőzése, illetőleg csökkentése érdekében a környezetvédelmi hatóság az elérhető legjobb technikán alapuló műszaki intézkedések végrehajtását határozatban írhatja elő a forrás létesítője vagy működtetője részére. A környezetvédelmi hatóság a határozatban előírt kötelezések mulasztása esetén a diffúz légszennyező forrás működését korlátozhatja, illetőleg leállíthatja.
14. § Bűzzel járó tevékenység során az elérhető legjobb technika alkalmazásával meg kell akadályozni, hogy a lakosságot zavaró bűz kerüljön a környezetbe. Az elérhető legjobb technika alkalmazását, az egyedi határértéket, illetőleg a lakosságot zavaró bűzzel járó tevékenység korlátozását vagy betiltását a közegészségügyi hatóság állásfoglalása alapján a környezetvédelmi hatóság hatósági határozatban írja elő.
16. § (1) A rendelet hatálya alá tartozó, valamennyi helyhez kötött pontforrásra, illetve a környezetvédelmi hatóság által határozatban előírt bejelentés köteles diffúz forrásra az üzemeltető köteles - az (5) bekezdés szerinti bejelentési űrlapokon - adatokat szolgáltatni a környezetvédelmi hatóság számára (alapbejelentés és légszennyezés mértéke éves bejelentés).
19. § (1) Meglévő, helyhez kötött légszennyező pontforrásoknál a légszennyezési bírságot a kibocsátási határértéket meghaladó légszennyezés mennyisége után a szennyezőanyag veszélyességétől függő bírságtényező alkalmazásával, a légszennyező anyagonként meghatározott bírságtételek összesítésével kell megállapítani. A bírság kiszámításának módját a rendelet 6. számú melléklete állapítja meg.
23. § (1) A levegőtisztaság-védelmi hatósági feladatokat - ha jogszabály másként nem rendelkezik - első fokon a környezetvédelmi felügyelőség, illetőleg e rendeletben meghatározott esetekben, a települési önkormányzat jegyzője látja el.
(3) A települési önkormányzat jegyzője környezetvédelmi hatósági hatáskörében eljár
a) az egy háztartásban élő személy(ek) mindennapi szükségleteinek kielégítésére, otthona fenntartására szolgáló tevékenység és az ahhoz használt berendezés; a családi ház, illetve az egy vagy több lakás ellátására szolgáló, az 500 kW névleges bemenő hőteljesítményt meg nem haladó tüzelő- és egyéb, kizárólag füstgázt kibocsátó berendezés (a továbbiakban együtt: háztartási tevékenység) forrásaival kapcsolatos levegőtisztaság-védelmi ügyekben.
(4) A települési önkormányzat jegyzője a) ellenőrzi a hatáskörébe tartozó berendezések forrásaira és tevékenységekre megállapított levegővédelmi követelmények betartását, c) hatósági intézkedést kezdeményez a levegőtisztaság-védelem érdekében más hatóságoknál és egyéb szerveknél,
k) a diffúz levegőterhelés elkerülése érdekében kötelezi az ingatlan tulajdonosát, kezelőjét, illetve használóját - kivéve, ha a tulajdonos, kezelő, használó az önkormányzat - az ingatlan rendszeres karbantartására és tisztántartására és a határozatban előírt kötelezettség megszegése esetén a 8. számú melléklet szerinti bírságot szab ki.25. § (6) A 9. § (1) bekezdésben, a 16. § (1) bekezdésben és a 19. § (1) bekezdésben foglaltakat nem kell alkalmazni
a) az egy háztartásban élő személy(ek) mindennapi szükségleteinek kielégítésére, otthona fenntartására szolgáló tevékenység és az ahhoz használt berendezés; a családi ház, illetve az egy vagy több lakás ellátására szolgáló, az 500 kW névleges bemenő hőteljesítményt meg nem haladó tüzelő- és egyéb, kizárólag füstgázt kibocsátó berendezés (a továbbiakban együtt: háztartási tevékenység) forrásaira) 

Az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet 
74. § (1) A tüzelőberendezések gáznemű égéstermékét a szabadba, minden lehetséges esetben a tető fölé kell kivezetni. E célra égéstermék-elvezetőt (kéményt, füstcsatornát) kell létesíteni. Az égéstermék-elvezető rendszert (az égési levegő-hozzávezetés, a tüzelőberendezés és az égéstermék-elvezető együttesét) a vonatkozó előírások szerint tervezni és méretezni kell.
(4) Az égéstermék-elvezetőt úgy kell megvalósítani és fenntartani, hogy az feleljen meg a rácsatlakozó tüzelőberendezéshez és az égéstermékéhez tartozó, előírt követelményeknek és az égésterméket biztonságosan és az egészséget nem károsító módon vezesse ki a szabadba.
(6) Az égéstermék-kibocsátás helyét és magasságát úgy kell meghatározni, hogy az a környezetet szikrával, pernyével, füsttel ne veszélyeztesse, a levegőt a megengedett mértéken felül ne szennyezze.
(8) Az égéstermék-elvezetés gyújtásveszélyt, épületszerkezeti károsodást (korróziót, átnedvesedést, kicsapódást) nem okozhat. Az égéstermék az építmény teherhordó szerkezeteivel közvetlenül nem érintkezhet.

Az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet
9. § (1) A következő építési tevékenységek csak építési engedély alapján végezhetőek: (5) Az építési engedély nélkül végezhető építési, illetőleg a bontási engedély nélkül végezhető bontási munkát is csak a településrendezési tervek, a helyi építési szabályzat, továbbá az általános érvényű kötelező építésügyi és más hatósági (védőterületi, biztonsági, közegészségügyi, tűzvédelmi, környezetvédelmi, műemléki és természetvédelmi, az egészséges és biztonságos munkavégzésre történő stb.) előírások megtartásával szabad végezni. E rendelkezések megsértése esetén a szabálytalanul végzett építési munkák jogkövetkezményeit kell alkalmazni.