Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 4289/2006. sz. ügyben

Előadó: dr. Litkey-Juhász Orsolya
Az eljárás megindulása
A panaszos a balatonfenyvesi önkormányzatnak a települési szilárd hulladékkal kapcsolatos helyi közszolgáltatásról és annak díjával kapcsolatos rendeletének egyes előírásait sérelmezte. Különösen kifogásolta, hogy a Zöldfok Zrt. által végzett közszolgáltatás igénybe vétele az üdülőtulajdonosok részére az év április 1-jétől, október 31-ig kötelező, ugyanakkor az előző évek gyakorlata szerinti közszolgáltatás szüneteltetésére vonatkozó lehetőség megszűnt. Előadta, hogy április és október hónap között az üdülőtulajdonosok túlnyomó többsége nem tartózkodik állandó jelleggel a nyaralójában, mégis úgy tekinti a helyi rendelet, mintha minden tulajdonos a nevezett időszak teljes idejében ott tartózkodna. A tényleges szezonidő szerinte legfeljebb május közepétől augusztus végéig tart. 
Eljárásom során megkerestem az önkormányzat jegyzőjét, akitől az önkormányzat helyi hulladékkezelési rendeletének megküldését kértem.

A megállapított tényállás
A jegyző arról tájékoztatott, hogy mivel a hulladékdíj részeként alapdíjat az Alkotmánybíróság 39/2005. (X. 18.) AB határozata értelmében nem lehet előírni, az állandó lakosok és az üdülő ingatlan tulajdonosok közötti törvényben előírt különbségtételt – több településsel összhangban – úgy valósították meg, hogy az üdülőtulajdonosoknak nem kell egész évben ürítési díjat fizetni. A Zöldfok Zrt. által végzett közszolgáltatás igénybe vétele az állandó lakás céljára szolgáló ingatlanok tulajdonosai részére egész évben, az üdülőingatlan tulajdonosok részére április 1-jétől október 31-ig napjáig kötelező. A szüneteltetési lehetőség 2006. január 1-jétől valóban megszűnt. Az üdülőingatlanoknál az év többi időszakában nincs szervezett hulladékszállítás, de a Zöldfok Zrt. feliratával ellátott zsákokban a nyaralótulajdonosok kihelyezhetik a háztartási hulladékot. 

Az ügy jogszabályi háttere
1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért - ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik - ellenszolgáltatás jár. (2) Ha a szolgáltatás és ellenszolgáltatás között anélkül, hogy az egyik felet az ajándékozás szándéka vezetné, a szerződés megkötésének időpontjában feltűnően nagy az értékkülönbség, a sérelmet szenvedő fél a szerződést megtámadhatja.

1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról (Ötv.)
8. § (1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: … a köztisztaság és településtisztaság biztosítása.
16. § (1) A képviselő-testület a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján, annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot.

1993. évi LIX. tv az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
25. § Ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását. A megkeresett szerv állásfoglalásáról, illetve esetleges intézkedéséről hatvan napon belül értesíti az országgyűlési biztost.

2000. évi XLIII. törvény a hulladékgazdálkodásról (Hgt.)
2. § (1) a) A törvény hatálya kiterjed … minden hulladékra;
12. § (1) A fogyasztó köteles a szervezett hulladékbegyűjtést - ideértve a szelektív hulladékbegyűjtési rendszereket is - igénybe venni.
13. § (1) A hulladék termelője, birtokosa a tevékenysége gyakorlása során keletkező, illetőleg más módon a birtokába kerülő hulladékot köteles gyűjteni, továbbá hasznosításáról vagy ártalmatlanításáról gondoskodni.
20. § (1) Az ingatlan tulajdonosa, birtokosa vagy használója (a továbbiakban együtt: ingatlantulajdonos) köteles az ingatlanán keletkező, az ideiglenes tárolásra szolgáló (közműpótló) létesítmények, berendezések ürítéséből származó, illetve közüzemi csatornahálózatba vagy más módon befogadóba vagy szennyvíztisztítóba nem vezetett települési folyékony hulladékot, valamint a települési szilárd hulladékot a külön jogszabályban előírtak szerint gyűjteni, továbbá az annak begyűjtésére feljogosított hulladékkezelőnek átadni.
23. § A települési önkormányzat képviselő-testülete önkormányzati rendeletben állapítja meg: a) a helyi közszolgáltatás tartalmát, a közszolgáltatással ellátott terület határait; b) közszolgáltató megnevezését, illetőleg annak a működési területnek a határait, amelyen belül a közszolgáltató a közszolgáltatást rendszeresen köteles ellátni; c) a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a közszolgáltató és az ingatlantulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit - beleértve az egyes ingatlanfajtákra vonatkozó speciális szabályokat -, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit; d) a közszolgáltatás keretében kötött szerződés létrejöttének módját, valamint a közszolgáltatás igénybevételének - jogszabályban nem rendezett - módját és feltételeit; e) a közszolgáltatással összefüggő - jogszabályban nem rendezett - települési önkormányzati feladat- és hatáskört; f) az elvégzett szolgáltatás alapján az ingatlantulajdonost terhelő díjfizetési kötelezettséget, az alkalmazható díj legmagasabb mértékét, megfizetésének rendjét, az esetleges kedvezmények eseteit vagy a szolgáltatás ingyenességét.
25. § (1) A közszolgáltatás díját az elvégzett közszolgáltatással arányosan, a) a közszolgáltatás jellegét, b) a kezelt hulladék mennyiségét és minőségét, c) a közszolgáltatást működtető szolgáltató hatékony működéséhez szükséges folyamatos ráfordításaihoz és a működés fejleszthető fenntartásához szükséges költségeket - beleértve a szolgáltatás megkezdését megelőzően felmerülő, a szolgáltatás ellátásához szükséges beruházások költségeit -, külön-külön meghatározva a szállítás és begyűjtés, illetve az ártalmatlanítás költségeit; utóbbi esetben a díjat, a kezelő létesítmény bezárását és lerakó esetén a bezárást követő utógondozás és harminc évig történő monitorozás költségeit külön jogszabályban meghatározott módon figyelembe véve kell meghatározni. (2) Az üdülőingatlan tulajdonosok esetében a közszolgáltatás díját, az (1) bekezdésben foglaltak figyelembevételével, tekintettel a település jellegére, az állandó lakóingatlan tulajdonosára meghatározott díjjal arányosan kell megállapítani.

242/2000. (XII. 23.) Korm. rendelet a települési hulladékkezelési közszolgáltatási díj megállapításának részletes szakmai szabályairól
2. § (2) Az önkormányzat képviselő-testülete rendeletében külön-külön határozza meg az általa szervezett, a települési szilárd, illetve folyékony hulladék (a továbbiakban együtt: települési hulladék) kezelésére irányuló közszolgáltatás díját. (3) A települési hulladék kezelésére irányuló közszolgáltatás díjmegállapításának ki kell terjednie a közszolgáltatás teljesítésének gyakoriságára és módjára, a teljesítés helyének, a díjfizetési feltételeknek és módoknak a megállapítására.
4. § (1) A települési hulladék kezelésére irányuló közszolgáltatás díját az önkormányzat képviselő-testülete a rendeletében meghatározott közszolgáltatással arányosan állapítja meg.
5. § A települési hulladék kezeléséért közszolgáltatási díjat kell fizetnie annak, aki a jogszabályok rendelkezései szerint a települési hulladék gyűjtésére és a közszolgáltatónak való átadására kötelezett.
7. § (1) A közszolgáltatási díj megállapítása - a díj kiszámítására vonatkozó előírások alapján - általános forgalmi adó nélkül számított egységnyi díjtételek meghatározásával történik. Az egységnyi díjtételt a 6. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott indokolt költségek, ráfordítások és a 6. § (3) bekezdése szerinti nyereség összege és a várható szolgáltatási mennyiség hányadosaként kell megállapítani. (2) Az egységnyi díjtételek a következők: a) a települési szilárd hulladékkal kapcsolatos közszolgáltatás esetén a gyűjtőedényzet egyszeri ürítési díja, illetve az elszállításra átvett hulladék tömeg vagy térfogat szerint meghatározott díja;
8. § (5) Nem tagadhatja meg a közszolgáltatási díj megfizetését az, aki a települési hulladékkal kapcsolatos kötelezettségeit nem teljesíti, feltéve, hogy a közszolgáltató számára a közszolgáltatást felajánlja, illetve a közszolgáltatás teljesítésére vonatkozó rendelkezésre állását igazolja.

Balatonfenyves Község Önkormányzata Képviselő-testületének 20/2002. (XII. 27.) rendelete a helyi hulladékkezelési közszolgáltatás rendjéről, a településtisztaság egyes kérdéseiről és a közszolgáltatás díjának megállapításáról (Ör.)
3. § (2) A települési szilárd hulladék rendszeres elszállításáról a közszolgáltató az ingatlantulajdonosoktól és a gazdálkodó szervezetektől e rendelet 1. sz. mellékletében meghatározott gyakorisággal, napokon és gyűjtőedényben köteles gondoskodni. A közszolgáltatás igénybe vétele az állandó lakás céljáró szolgáló ingatlanok tulajdonosai részére egész évben, az üdülőingatlan tulajdonosok részére április 01. napjától október 31. napjáig kötelező. Az üdülőtulajdonosoknál az év többi időszakában nincs szervezett szemétszállítás, de az ingatlantulajdonos továbbra is köteles gondoskodni a szemét összegyűjtéséről és elszállíttatásáról.
6. § (2) Nem kell az ingatlantulajdonosnak a közszolgáltatási díjat megfizetni: mindaddig, amíg ingatlanán semmilyen emberi tartózkodás céljára alkalmas felépítmény nincs elhelyezve, ha a közszolgáltató nem tesz eleget a 3. § 2. bekezdésében meghatározottak szerinti közszolgáltatási kötelezettségének.

132/2003. (XII. 11.) OGY határozat a 2003-2008. közötti időszakra szóló Nemzeti Környezetvédelmi Programról 
Az 1990-es években az összes hulladék mennyisége és átlagos veszélyessége csökkent, mindenekelőtt a gazdasági szerkezetátalakulás és a termelés modernizációja következtében. A jövőben azonban a hulladék mennyiségi növekedésének elkerülése, a megelőzés is jelentős erőfeszítéseket és speciális intézkedéseket igényel. A képződő hulladékok jellemző kezelése a lerakás, a hasznosítási arány nem éri el a 30%-ot. A települési szilárd hulladéknak csak mintegy 2,5-3%-át hasznosítják anyagában, a szelektív gyűjtés alacsony aránya miatt. A több száz működő lerakó közül csak az utóbbi négy-öt évben létesült – mintegy 15%-nyi – lerakó felel meg a korszerű követelményeknek, összességében azonban – különösen az Európai Uniós követelményekhez képest – továbbra is elmaradások tapasztalhatók. Az elvárások teljesítéséhez a technológiai fejlesztések mellett szemléletbeli változásra, illetve új ösztönzők bevezetésére is szükség van.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai
A települési hulladékokkal kapcsolatos tennivalók elsősorban a települési önkormányzatok tevékenységéhez kapcsolódnak, melyek a hulladékok termelői helyett vállalják át a hulladék kezelését. Ezt a vállalást a jogszabályok írják elő számukra, amelyek alapján kötelesek kötelezően ellátandó feladatként az ingatlantulajdonosoknál keletkező települési hulladék kezelésére hulladékkezelési közszolgáltatást szervezni és fenntartani. 
A Hgt. szerint a közszolgáltatás tartalma:
- a közszolgáltató szállítóeszközéhez rendszeresített gyűjtőedényben, a közterületen vagy az ingatlanon összegyűjtött és a közszolgáltató rendelkezésére bocsátott települési szilárd hulladék elhelyezés céljából történő rendszeres elszállítása,
- a települési hulladék ártalmatlanítását szolgáló létesítmény létesítése és működtetése.
A települési önkormányzat képviselő-testülete a helyi hulladékkezelési közszolgáltatásra vonatkozóan önkormányzati rendeletben állapítja meg többek között
- a helyi közszolgáltatás tartalmát, a közszolgáltatással ellátott terület határait;
- a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a közszolgáltató és az ingatlantulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit – beleértve az egyes ingatlanfajtákra vonatkozó speciális szabályokat –, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit;
- az elvégzett szolgáltatás alapján az ingatlantulajdonost terhelő díjfizetési kötelezettséget, az alkalmazható díj legmagasabb mértékét, megfizetésének rendjét, az esetleges kedvezmények eseteit vagy a szolgáltatás ingyenességét. (Hgt. 23. §)
A települési hulladék kezeléséért közszolgáltatási díjat kell fizetnie annak, aki a jogszabályok rendelkezései szerint a települési hulladék gyűjtésére és a közszolgáltatónak való átadására kötelezett.
Ha a közszolgáltatási díjat az önkormányzat az említett szempontok alapján számított díjnál alacsonyabb mértékben állapítja meg, a különbséget díjkompenzáció formájában köteles a közszolgáltatónak megtéríteni. Abban az esetben, ha az önkormányzat – rendeletében szabályozott módon – díjkedvezményt vagy mentességet állapít meg, a felmerülő költségeket a közszolgáltató számára az önkormányzat – más forrásából – köteles megtéríteni. (A közszolgáltatási díj meghatározásának tehát a központi eleme azoknak a bevételeknek a megállapítása, amelyek a közszolgáltatás teljesítésével kapcsolatban felmerült költségek és a szükséges nyereség fedezetére szolgálnak. A közszolgáltatási díjnak a közszolgáltatás folyamatos és biztonságos ellátásához fedezetet kell biztosítania a közszolgáltató számára, ezért a szükséges mértéknél alacsonyabb szinten megállapított díj és a számított díj különbségét a helyi önkormányzat a közszolgáltató részére köteles megtéríteni.)
A Hgt. rögzíti a hulladékkezelési közszolgáltatásért járó díj – amely az egységnyi díjtétel és az ürítések mennyiségének, illetve gyakoriságának a szorzata – meghatározásának kereteit. Eszerint a közszolgáltatás díját az elvégzett közszolgáltatással arányosan, 
- a közszolgáltatás jellegét,
- a kezelt hulladék mennyiségét és minőségét,
- a közszolgáltatást működtető szolgáltató hatékony működéséhez szükséges folyamatos ráfordításaihoz és a működés fejleszthető fenntartásához szükséges költségeket – beleértve a szolgáltatás megkezdését megelőzően felmerülő, a szolgáltatás ellátásához szükséges beruházások költségeit –, külön-külön meghatározva a szállítás és begyűjtés, illetve az ártalmatlanítás költségeit; utóbbi esetben a díjat, a kezelő létesítmény bezárását és lerakó esetén a bezárást követő utógondozás és harminc évig történő monitorozás költségeit figyelembe véve kell meghatározni. (Hgt. 25. § (1))
A települési hulladék kezelésére irányuló közszolgáltatás díját az önkormányzat képviselő-testülete a rendeletében meghatározott közszolgáltatással arányosan állapítja meg. 
A kormányrendelet szerint a közszolgáltatás díját úgy kell meghatározni, hogy
- a tartós működéshez szükséges nyereség fedezetének, illetve az indokolt költségek és ráfordítások megtérülésének biztosítására alkalmas legyen és
- ösztönözzön a közszolgáltatás biztonságos és legkisebb költségű ellátására, a közszolgáltató kapacitásának hatékony kihasználására, valamint a hulladékkeletkezés csökkentésére és a hatékony hulladékgazdálkodásra.
A kormányrendelet 4. § (1) bekezdése ugyancsak kimondja, hogy „A települési hulladék kezelésére irányuló közszolgáltatás díját az önkormányzat képviselő-testülete a rendeletében meghatározott közszolgáltatással arányosan állapítja meg.”
Nem csupán a Hgt és a kormányrendelet, hanem a Ptk. előírásaiban is szerepel a hulladékkezelési közszolgáltatás díjára is vonatkozó arányosság követelménye.
A Ptk. 201. § (1) bekezdése szerint „A szerződéssel kikötött szolgáltatásért – ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik – ellenszolgáltatás jár. (2) Ha a szolgáltatás és ellenszolgáltatás között anélkül, hogy az egyik felet az ajándékozás szándéka vezetné, a szerződés megkötésének időpontjában feltűnően nagy az értékkülönbség, a sérelmet szenvedő fél a szerződést megtámadhatja.” Az idézett rendelkezés az egyenértékűség elvét fogalmazza meg. Ez annyit jelent, hogy a szerződéssel kikötött szolgáltatásért egyenértékű ellenszolgáltatás jár, vagyis olyan, amelynek értéke a szolgáltatás értékéhez viszonyítva nem mutat feltűnően nagy különbséget.
A szolgáltatás és az ellenszolgáltatás egyenértékűségének tiszteletben tartása olyan alapvető követelmény az önkormányzatokkal szemben, amelyet a hulladékszállítási díj meghatározására irányuló rendeletalkotásukkor nem hagyhatnak figyelmen kívül. Mindez nemcsak a Ptk. idézett előírásából, hanem bevezető rendelkezéseinek bizonyos alapelveiből is következik. A jóhiszeműség és a tisztesség elvének való megfelelés Ptk.-beli szabálya erősíti az önkormányzatokkal szemben azt a követelményt, hogy amikor a hulladékszállítási díj meghatározásakor a díj összegét nem a tényleges hulladékkibocsátáshoz és annak elszállításához, hanem azt tükröző más mutatóhoz (pl. a kiürített tartóedények száma, űrmérete stb.) kötik, fokozottan törekedjenek a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének megvalósítására.
A 26/1997. (IV. 25.) AB határozat rögzíti, hogy az önkormányzat a hulladékszállítás díjfizetésének alapja meghatározásánál nagyfokú önállósággal rendelkezik. Az Alkotmánybíróság több határozatában is megállapította ugyanakkor, (például 744/B/1999 AB határozat, 1122/B/1996 AB határozat, 26/1997 (IV. 25.) AB határozat, 43/1997 (VII. 1.) AB határozat), hogy mivel az önkormányzat – törvényi felhatalmazás alapján – a díj megállapítása során polgári, szerződéses jogi jogviszony tartalmi elemét szabályozza rendeletében, a díj szabályozása során tiszteletben kell tartania a polgári jog olyan általános alapelvét, mint a szolgáltatás ellenszolgáltatás egyenértékűsége.
A 26/1997. (IV. 25.) AB határozat lényeges megállapítása továbbá, hogy a szolgáltatás jellegű tartós jogviszonyoknál az átalányelemeket és a törvényes vélelmeket nem lehet teljesen kiiktatni. A technológiai ésszerűség határain belül tehát nem lehet olyan rendszert működtetni, amelyben a díjfizetés alapja maga a szolgáltatás.
A közszolgálati díj arányosságának elve tehát főszabály. A díj nem tartalmazhat indokolatlan megkülönböztetést a különböző fogyasztók, illetve fogyasztói csoportok között, annak a közszolgáltatással arányosnak kell lennie, figyelembe véve a hulladék mennyiségét és minőségét, illetve a szolgáltatás színvonalát. (Megjegyzem nem kizárt annak a lehetősége sem, hogy az adott esetben a díj átalányelemeket tartalmazzon, illetve részben vélelem alapján kerüljön meghatározásra. Azonban ezekben az esetekben fontos szempont, hogy az átalányelemek és a vélelmek alkalmazását többletgaranciák övezzék, valamint ezek alkalmazására csak kivételes esetekben legyen lehetőség.)
A Hgt. rögzíti azt is, hogy az üdülőingatlan tulajdonosok esetében a közszolgáltatás díját – az előbbiekben leírtak figyelembevételével – tekintettel a település jellegére, az állandó lakóingatlan tulajdonosára meghatározott díjjal arányosan kell megállapítani. (Hgt. 25. § (2))
Az Alkotmánybíróság – összhangban a Hgt. rendelkezéseivel – elvi álláspontja szerint a közszolgáltatás szempontjából értékelhető körülményeik tekintetében az egyes személyek (egységes személycsoportok) között különbséget kell tenni. A különbségtételnek az eltérő körülményekhez kell igazodnia, és azzal arányban kell állnia. Ha a körülményekben értékelhető eltérés nincs, akkor a különbségtétel tilos, mert diszkriminatív.
Az 570/B/2002. AB határozat rögzíti, hogy ha az önkormányzati rendelet az üdülőingatlan tulajdonosok esetében a közszolgáltatás kötelező igénybevételét április 1-jétől október 31-ig rendeli el, a szabályozás a törvényi felhatalmazás kereteit nem lépi túl. A határozat indoklásában az AB kifejtette, hogy az ingatlantulajdonosok által kibocsátott szemét egyedi mérések alapján történő szállítása csak magas költségráfordítással lenne biztosítható. A szolgáltatás és ellenszolgáltatás aránytalanságát, így a jogalap nélküli gazdagodást sem jelenti, ha az üdülőtulajdonos esetenként nem veszi igénybe a szolgáltatást, mivel a szolgáltató ilyenkor is megjelenik és ezáltal költségei merülnek fel.
A 744/B/1999. AB határozat szerint megfelel az arányosság követelményének, ha a szolgáltatás üdülőterületen március 1-jétől október 31-ig tart. Az Alkotmánybíróság a döntésében úgy ítélte meg, hogy ha a helyi rendelet kellően differenciált rendelkezéseket tartalmaz az ingatlantulajdonosok helyzetének értékelésére, feltéve, hogy a szolgáltatást is ebben az időtartamban biztosítja, a hulladékszállítási díj nem egyenlőtlen, nem aránytalan.
Nem vitatható tehát, hogy megfelel az arányosság követelményének önmagában az a szabályozás, ha pl. az év 7 vagy 9 hónapjában kötelesek a szolgáltatást az üdülőtulajdonosok igénybe venni és érte a hulladékszállítási díjat – a helyi rendelet alapján – megfizetni. (Ld. OBH 3490/2004. sz. ügyet)
Az ország különböző területeiről érkező panaszok előterjesztői sérelmezik hivatalunkban, hogy üresen álló, illetve nem használt lakó- és üdülő ingatlanjaikra hulladék nélkül is – a közszolgáltatás szüneteltethetőségének hiányában – teljes összegű díjat kell fizetniük. (Ld. OBH 5912/2004., OBH 1483/2005., OBH 3678/2005., OBH 4142/2006.)
A jelen vizsgálatom alapjául szolgáló balatonfenyvesi üdülőtulajdonos is azt sérelmezte, hogy az előző évek gyakorlatában szereplő helyi hulladékkezelési közszolgáltatás szüneteltetési lehetőség megszűnt, 2006. január 1-jével az Ör. azt nem tartalmazza.
A szünetelés értelmezése a Hgt.-ből – illetve végrehajtási rendeleteiből – hiányzik, mint ahogy nem tartalmaznak rendelkezéseket a vonatkozó jogszabályok az üresen álló ingatlanokra sem. Ezek hiányában, az ombudsmani gyakorlat szerint, amikor az ingatlantulajdonos (használó) kétséget kizáró távolléte, vagy üresen álló ingatlan miatt hulladékot hosszabb-rövidebb ideig valóban nem bocsát ki, és ez a helyi rendeletben „mentességet” biztosít a hulladékdíj fizetése alól, szünetelésről beszélünk.
Ombudsmani gyakorlat az is, hogy a „közszolgáltatás szüneteltethetősége” egyfajta mentességnek minősíthető, ekkor ugyanis az ingatlanok használói meghatározott ideig ténylegesen mentesülnek a hulladékszállítási díj megfizetése alól.
Az önkormányzatok a helyi hulladékgazdálkodásról szóló rendeleteikben díjfizetés alóli mentességeket és kedvezményeket állapíthatnak meg (Hgt. 23. § f)). Ezek terén a helyi önkormányzatok nagyfokú önállósággal rendelkeznek, mérlegelési jogkörükben maguk dönthetnek. Az Alkotmánybíróság számos döntésében, így például a 61/1992. (XI. 20.) AB határozatban felhívta a figyelmet arra, hogy a "mentességek és kedvezmények meghatározásánál a jogalkotót széles körű mérlegelési jog illeti meg". (ABH 1992, 280, 281.)
Az önkormányzatok által kötelezően alkotandó helyi hulladékgazdálkodási rendeletek ennek megfelelően nagy különbözőséget mutatnak – többek között – abban a kérdésben, hogy szabályozzák-e a mentességek (kedvezmények) körét, ha igen miként. Így egyes rendeletek az üresen álló, illetve nem használt ingatlanok esetében szabályozzák a közszolgáltatás szüneteltetésének lehetőségét, míg mások nem.
A szüneteltetés intézményét tehát nem minden önkormányzat alkalmazza, de erre kötelezettségük sincs. Az ingatlantulajdonosok (állandó és üdülő is) tehát van, amikor arra az időre is kötelesek szolgáltatási díjat fizetni, ha ingatlanuk bizonyíthatóan üresen áll az év egy meghatározott részében, nem tartózkodnak hosszabb ideig – akár egész évben – az ingatlanban és nem veszik igénybe a szolgáltatást.
A szüneteltetés lehetőségének hiányában, tehát kezelt hulladék nélkül is, az üresen álló, nem használt ingatlanjaik után is díjat kell fizetniük az ingatlantulajdonosoknak, még akkor is, ha az üresen álló házas ingatlanjukon nem veszik igénybe a szolgáltatást, mivel ott nem keletkezik „kezelendő” hulladék, nincs mit elszállítani, de teljes összegű díjat fizetnek. (Persze tény, hogy a rendszer működőképessége, – hogy a közszolgáltatást szüneteltető lakos bármikor becsatlakozhasson, azaz, bármikor elvigyék tőle a hulladékot, feltételez egyfajta – kisebb összegű – díjat a közszolgáltató oldalán, mivel költségei adódnak az állandó rendelkezésre állásból.)
Jelenleg tehát kezelhetetlen az az élethelyzet, ha az ingatlantulajdonos (használó) bármilyen oknál fogva, bizonyíthatóan nem használja ingatlanát, valamint ha az üdülőtulajdonosok csak 4-6 hónapig – vagy kevesebb ideig –, vagy egyáltalán nem tartózkodnak ingatlanjaikon. Bár kötelező jogszabályi rendelkezés hiányában a további differenciáltságot, arányosságot kifejező mentességről – a szüneteltetésről – az önkormányzatok szabadon rendelkezhetnek.
Kérdéses, hogy teljesülhet-e az arányosság, illetve a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányossága követelménye, ha a különböző valós élethelyzetek kifejezése, a hulladékdíj vonatkozásában nem kötelező az önkormányzati rendeletekben. A hulladékdíj így nem képes kifejezni – további differenciálás kifejezhetőségének hiányában – a Ptk. szerinti szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányossága elvét, valamint a Hgt. 25 §. (1) bekezdésében, illetve a kormányrendelet 4. § (1) bekezdésében már hivatkozott rendelkezéseit.
A 11/1991. (III. 5.) AB határozatban az Alkotmánybíróság elvi éllel mutatott rá, hogy a világos, érthető és megfelelően értelmezhető normatartalom a normaszöveggel szemben alkotmányos követelmény. A jogbiztonság – amely az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság fontos eleme – megköveteli, hogy a jogszabály szövege értelmes és világos, a jogalkalmazás során felismerhető normatartalmat hordozzon.”
A 1/1999. (II. 24.) AB határozat szerint „A jelentéktelen, és csak a törvény hatálybalépése után, az alkalmazás menetében felismert szövegbeli következetlenségeket a jogalkalmazás során szükséges értelmezés esetleg kiküszöböli. Erre vannak példák, bár az ilyen hiányosságok felszámolásának is az egyetlen hathatós és az eshetőlegességet kizáró módja a törvénymódosítás lenne. Akkor azonban, amikor a „következetlenség” már a mindennapi értelmezéssel nem szüntethető meg, mert olyan szövegbeli hiányosságban jelentkezik, amelynek elhárításához a törvényben nem szabályozott intézmény vagy elv beiktatása, vagy éppen a meglevő rendelkezés elhagyása szükséges, nincs más lehetőség ennek megszüntetésére, mint a törvény módosítása a belső koherencia megteremtése érdekében.”
Az Alkotmánybíróság szerint „Azt általában a jogalkotás dönti el, hogy valamely életviszonyt szabályoz-e, és azt is, hogy ezt milyen részletességgel, mennyire esetszerűen teszi”. (1621/B/1992.)” 
„Ha egy jogszabály tényállása túl részletező, túl szűk, túlságosan eseti, az megköti a jogalkalmazót és megakadályozza, megnehezíti, hogy a jogszabály az életviszonyok szabályozásában betöltse szerepét. Ha pedig egy jogszabály törvényi tényállása túl elvont, túl általános, akkor a jogszabály rendelkezése a jogalkalmazó belátása szerint kiterjeszthető vagy leszűkíthető. Az ilyen szabály lehetőséget ad a szubjektív jogalkalmazói döntésre, a különböző jogalkalmazók eltérő gyakorlatára, a jogegység hiányára. Ez csorbítja a jogbiztonságot.”(1160/B/1992. AB határozat, ABH 1993. 608.) 
A hulladékdíj megállapítása az AB határozatok, illetve a vonatkozó jogszabályok értelmében csak akkor felel meg teljes egészében a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányossága egyenértékűségének, ha valóban teljes mértékben az elszállított mennyiséghez igazodik (közelít). Az az állapot azonban amikor az ingatlantulajdonosok (üdülő és állandó egyaránt) egyáltalán nem veszik igénybe a szolgáltatást – mivel nem is tartózkodnak az ingatlanon – de szünetelés lehetőségének hiányában meg kell fizetniük erre az időszakra is – sok esetben a teljes összegű – a hulladékszállítási díjat, nem felel meg a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányossága elvének.
A jelenlegi önkormányzati gyakorlat tehát nem egységes, lehetőség van arra, hogy az önkormányzatok a panasz alapján vizsgált kérdéseket ne szabályozzák. A vizsgált, illetve egyes önkormányzati rendeletek nem tartalmaznak rendelkezéseket az üresen álló, használaton kívüli ingatlanokra, illetve a szolgáltatás szüneteltethetőségére. Ennek oka viszont magának a Hgt.-nek az a hiányossága, hogy nem teszi kötelezővé a helyi önkormányzatok számára az ezekről való egységes rendelkezést, annak ellenére, hogy a Hgt. megköveteli a hulladékdíjban az arányosságot, a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányossága elvét. Ezzel pedig felmerül a jogállamiság és az abból következő jogbiztonság követelményével összefüggő visszásság lehetősége. A szóban forgó szabályok hiánya miatt tehát ma nincs mód a Hgt. 25. §-ban meghatározott arányos, differenciált díjképzésre, pedig annak garanciális jelentősége nem vitatható. 

Javaslat
A Hgt. megalkotása óta eltelt idő tapasztalatai, a Hgt. alkalmazásából eredő állampolgári kifogások, valamint az ezekből levonható tapasztalatok, problémák alapján indokoltnak tartom a Hgt. és végrehajtási rendeleteinek újragondolását. Ezért javaslom a környezetvédelmi és vízügyi miniszternek, hogy kezdeményezze a Hgt. módosítását, kiegészítését olyan rendelkezéssel, mellyel egységesebb szabályozás teremethető meg a közszolgáltatás szüneteltetése körében, és amely alapján minden egyes helyi önkormányzati hulladékgazdálkodási rendeletnek kötelező szabályokat kell tartalmaznia az üresen álló, használaton kívüli ingatlanok tulajdonosainak díjfizetésére.
Kérem a minisztert, hogy a jelentésben foglaltakkal kapcsolatos érdemi állásfoglalásáról a jelentés kézhezvételétől számított 60 napon belül tájékoztasson.

Budapest, 2006. december 15.
Takács Albert sk.