Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 3922/2006. számú ügyben

Előadó: dr. Kiss László
A vizsgálat megindítása
A sajtóból származó hírek szerint 2006. július 29-én a zamárdi strandról, egy bejelentés alapján előállították K. Gábort, a Népszava fotóriporterét. A bejelentő szerint az általa nem ismert személy meztelenül játszó, fürdőző gyerekeket fényképezett a strandon, amiből pedofil bűncselekmény gyanújára következtetett. A rendőrök K. Gábort igazolásra szólították fel, de a felhívásnak nem tett eleget, ezért megbilincselték és fürdőruhában bevitték a rendőrségre. A rendőrségen ellenőrizték az adatait, megnézték az általa készített felvételeket, és megállapították, hogy nincs közöttük olyan kép, amely a bejelentést megalapozná. 
Az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 16. § (2) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el, és tájékoztatást kértem az országos rendőr-főkapitánytól.

Érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

Alkalmazott jogszabályok
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.)
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
16. § (1) A rendőr kényszerítő eszközt csak a törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén alkalmazhat. Nincs helye a kényszerítő eszköz további alkalmazásának, ha az ellenszegülés megtört és a rendőri intézkedés eredményessége enélkül is biztosítható.
24. § (4) A rendőrt a jogainak érvényesítése végett bárki felkérheti más személy igazoltatására. Ha az igazoltatást kérő valószínűsíti, hogy az igazoltatáshoz jogos érdeke fűződik, és a személyazonosságát igazolja, a rendőr a kérést teljesíti. Az igazoltatott adatait a rendőrkapitányság adja ki az igazoltatást kérőnek, ha az adatokhoz fűződő jogosultságát hitelt érdemlően igazolja.
29. § (1) A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. A rendőr az általa ismert vagy más jelen lévő ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként. (2) Az igazoltatás megtagadása esetén az igazoltatott e célból feltartóztatható, az igazoltatás sikertelensége esetén előállítható, és a személyazonosság megállapítása céljából az igazoltatottól ujjnyomat vehető, fényképfelvétel készíthető, továbbá a külső testi jegyek észlelés és mérés alapján rögzíthetők.
33. § (2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt, a) aki a rendőr felszólítására nem tudja magát hitelt érdemlően igazolni, vagy az igazolást megtagadja; b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
48. § A rendőr bilincset alkalmazhat a személyi szabadságában korlátozni kívánt vagy korlátozott személy a) önkárosításának megakadályozására, b) támadásának megakadályozására, c) szökésének megakadályozására, d) ellenszegülésének megtörésére.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról (RSzSz.)
51. § (1) A rendőr szolgálata jogszerű teljesítésekor köteles intézkedéseinek érvényt szerezni, ennek érdekében előzetes figyelmeztetés után joga van kényszerítő eszközök alkalmazására. Ha a figyelmeztetést a körülmények nem teszik lehetővé, a kényszerítő eszközök előzetes figyelmeztetés nélkül is alkalmazhatók.

218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről
27. § (1) Aki személyazonosítására alkalmas okmányával kapcsolatos kötelezettségét megszegi, az igazoltatásra feljogosított személy felszólítására személyi adatainak bemondását, illetőleg az okmány átadását megtagadja, vagy az említett adatokra vonatkozólag az intézkedés során valótlant állít; százezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható. (2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a rendőrség hatáskörébe tartozik.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól
15. § (1) Ügyfél az a természetes vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, akinek (amelynek) jogát, jogos érdekét vagy jogi helyzetét az ügy érinti, akit (amelyet) hatósági ellenőrzés alá vontak, illetve akire (amelyre) nézve - tulajdonát, jogait és vagyontárgyait is ideértve - a hatósági nyilvántartás adatot tartalmaz.
39. § (1) Az (5) és (6) bekezdésben szabályozott esetek kivételével az ügyfél, a tanú, a szakértő meghallgatásáról, a szemle lefolytatásáról, a helyszíni ellenőrzésről és a tárgyalásról, valamint a szóban előterjesztett kérelemről jegyzőkönyvet vagy hangfelvételt, vagy kép- és hangfelvételt kell készíteni.
50. § (1) A hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.

Megállapított tényállás
Az országos rendőrfőkapitány tájékoztatott az üggyel kapcsolatos álláspontjáról, és megküldte a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője által elrendelt vizsgálat anyagát. 
A rendelkezésre álló adatok szerint 2006. július 29-én 12 óra 20 perckor a Zamárdi belterületén járőröző rendőrök gépkocsiját megállítva, egy nő rendőri intézkedést kért, mert állítása szerint a szabad strand területén egy ismeretlen férfi fotókat készített meztelenül strandoló gyerekeiről. A kisgyerekek részére feltöltött strandrészen folytatott fotózásra más szülők is felfigyeltek, a férfit állítólag többen kérdőre vonták, illetve felszólították, hogy hagyja abba a fényképezést. A bejelentő elmondása szerint a férfi zavart magatartást tanúsított.
A rendőrök az elmondottakból arra következtettek, hogy a fényképek pedofil célzattal készülhettek. A bejelentő által adott leírás, és a strandolók útbaigazítása alapján megtalálták a vízpart közelében, fürdőnadrágban fekvő férfit. Igazolásra szólították fel, de felhívásuknak nem tett eleget, végül a „törvény nevében” felszólítást követően kilátásba helyezték az előállítását. A férfi erre „Nyugodtan vigyetek be!” (más jelentésben: ”Akkor vigyetek be!”) szavakkal reagált. Ezt követően a járőr a férfi kezét hátrabilincselte, és gépkocsival előállították a Balatonföldvári Rendőrörsre. A rendőrök csak a férfi fényképezőgépét, és a fotós-táskáját vitték el vele együtt, a ruházatát – amelyben az igazolványa is volt – a strandon hagyták. A ruhákat később egy nő vitte be a rendőrségre, aki a rendőrök szerint azt mondta, hogy az előállított személy felesége. Az őrsön az előállított személy az adatait bediktálta, ezeket a rendőrök az országos nyilvántartásban ellenőrizték, majd a férfit az előállító helyiségbe zárták.
Az előállított személyt az őrsre beérkező, forrónyomos szolgálatot ellátó nyomozó 13 óra 45 perckor hallgatta meg. A férfi elmondta, hogy ő K. Gábor, a Népszava sajtófotósa, az újságíró szövetség tagja, és lapjától azt a megbízást kapta, hogy készítsen fotókat a Balatonnál nyaralókról. A felvételeken látható személyektől hozzájárulást nem kért, a felvételek céljáról részükre tájékoztatást nem adott. A nyomozó a fényképezőgépben, és egyéb adathordozón lévő kb. 500 felvételt ellenőrizte, azokon bűncselekmény gyanúját megalapozó képeket nem talált.
K. Gábor azt nyilatkozta, hogy a parton tartózkodása során csak két férfivel beszélt, egyikük a fényképezőgép típusáról, technikai adatairól érdeklődött, csak a másik kérdezte, hogy miért fényképezi őt és a gyerekeit. Azt válaszolta neki, hogy a fürdőzőket fényképezi, a férfi ezt megjegyzés nélkül tudomásul vette, és elment.
K. Gábort a balatonföldvári ügyeletes orvossal megvizsgáltatták, az orvos igazolta, hogy az intézkedés miatt sérülést nem szenvedett, és semmilyen panasza nincs. Az intézkedő rendőrök igazolás megtagadása szabálysértés miatt feljelentést tettek ellene, majd 15 óra 20 perckor szabadon engedték, ekkor az intézkedés miatt panasszal nem élt. 2006. augusztus 7-én jogi képviselője útján panaszt nyújtott be a Siófoki Rendőrkapitányság vezetőjéhez. A kapitányságvezető a panaszt kivizsgálta, azt megalapozatlannak találta és elutasította. Az elutasítás ellen a panaszos jogi képviselője fellebbezést jelentett be.
A Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője bizottságot jelölt ki az intézkedés kivizsgálására. A bizottság 2006. augusztus 30-án elkészült jelentésében megállapította, hogy az intézkedés jogszerű volt, azonban a végrehajtásában több szakmai hibát is találtak. Hibaként állapították meg a ruházat helyszínen hagyását, a tanúkutatás elmaradását, a ruházattal jelentkező nő igazoltatásának elmulasztását, az intézkedésről készült jelentések felületességét. A bizottság javaslatot tett a beosztotti és parancsnoki állomány oktatására – elsősorban az intézkedésekkel összefüggő hatályos normákkal, illetve a rendkívüli események kivizsgálásának rendjével kapcsolatban – továbbá a szakszerűtlenségek miatt javasolták a járőrvezető, illetve a személyes szabadságot korlátozó intézkedés, és a kényszerítő eszköz alkalmazásának jogszerűségét kivizsgáló parancsnok ellen fegyelmi eljárás megindítását. A javaslatokkal a megyei rendőrfőkapitány egyetértett.
Az országos rendőrfőkapitány a fentieket azzal egészítette ki, hogy álláspontja szerint az intézkedést kiváltó bejelentés bűncselekmény gyanújára utalt, ezért azt – tartalmára tekintettel - feljelentésként kellett volna kezelni, és a további eljárást ennek megfelelően, a büntetőeljárási szabályok szerint kellett volna végrehajtani. A feltárt szakszerűtlenségek jövőbeni kiküszöbölése érdekében elrendelte a teljes közterületi szolgálatot ellátó állomány oktatását.

A vizsgálat megállapításai
Az országgyűlési biztos feladata, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott, a hatóságok, vagy közszolgáltatást végző szervek működésével összefüggő visszásságokat kivizsgálja, vagy kivizsgáltassa, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen. Jelen vizsgálatom tárgya alapvetően a rendőrség személyes szabadságot korlátozó és kényszerítő eszközt alkalmazó intézkedése volt. A vizsgálat során csak a beszerzett rendőrségi iratokra támaszkodhattam, figyelemmel arra is, hogy egy múltbeli esemény objektív körülményeinek feltárásához szükséges nyomozati eszközökkel és bizonyítási lehetőségekkel nem rendelkezem.
A lefolytatott rendőri vizsgálat megállapításait nem vontam kétségbe, a tett intézkedésekkel egyetértek. Szükségesnek tartottam azonban néhány kevésbé tisztázott probléma áttekintését, különösen amiatt, hogy az egyébként részletes vizsgálat kizárólag a rendőrök nyilatkozataira támaszkodott, anélkül, hogy a vizsgálók az intézkedést elszenvedő személy véleményét meghallgatták volna.
Az iratok alapján kétségtelenül megállapítható volt, hogy az állampolgári bejelentés alapján a rendőri intézkedés indokolt volt. Az Rtv. 13. § (1) bekezdése alapján a rendőr köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. A rendőri intézkedések legfontosabb szabályait az Rtv., illetve a Rendőrség Szolgálati Szabályzata (RSzSz.) tartalmazza. 
A rendőri jelentések szerint az igazoltatás a jogszabályok betartásával történt, ugyanakkor az intézkedés elleni panasz szerint a behunyt szemmel napozó K. Gábort a rendőrök arra szólították fel, hogy álljon fel, mert pedofil képeket készített a strandon. A harmadik felszólításra kelt fel fekvő helyzetéből, ekkor a rendőrök hátrabilincselték a kezét, és testi kényszerrel (elvezető fogással) fürdőruhában kivitték a strandról a járőrkocsihoz, miközben a többi strandoló előtt többször kijelentették, hogy pedofil képeket készített. A rendőri jelentésekkel ellentétben, a helyszínen nem adtak lehetőséget számára az igazolásra, és nem próbálták meg a fényképfelvételeit ellenőrizni, vagy más módon meggyőződni arról, hogy követett-e el valamilyen jogsértést.
Egy érdektelen adatszolgáltató (W.-né) a rendőri intézkedést úgy írta le, hogy: „Csak arra lettem figyelmes, hogy pedofil…fényképezed a gyerekeket, egy hatalmas csattanás hallatszik, majd amikor odanéztem, láttam, hogy a közelünkben napozó fotóst a földre teperik, az egyik szól a másiknak, hogy add a bilincset, majd megbilincselik és elviszik. Arra sem volt ideje, hogy valamit válaszoljon. Én el is fordultam, mert ezt a brutalitást nem tudtam végignézni.”… „Később ugyanezen rendőrök közül – talán kettő – visszajöttek hozzám és férjemmel, valamint velem aláírattattak egy olyan papírt, ami állításuk szerint arról szólt, hogy nem mi loptuk el a fényképész ruháit, illetve ők sem bántották azt. A ruhák ugyanis végig ott voltak mellette addig, amíg az intézkedést követően a hölgy értük nem jött.” (Az előállított K. Gábor felsőruházatát egy nő később elvitte a strandról, majd bevitte a rendőrségre. Személyazonosságát az iratok szerint nem sikerült megállapítani.)
A rendőrségi vizsgálat hiányossága, hogy a vizsgálók számára is felismerhető ellentmondásokról K. Gábort meg sem hallgatták, nem kísérelték meg annak tisztázását sem, hogy a rendőri felszólításokat hallotta-, megértette-e, miért nem kérte, hogy felöltözhessen. Az elszámoltatást végző nyomozó jelentése szerint: ”Az elszámoltatás közben tanúsított magatartására jellemző volt, hogy a hozzá intézett kérdéseket gyakran ismételni kellett. A kérdésekre válaszolt, de válaszai lassúak, szinte vontatottak voltak. Arra a kérdésre, hogy miért nem igazolta magát, azt válaszolta, hogy nem volt rá ideje.”.
A vizsgálóbizottság jelentése szerint K. Gábor előállítása azért tartott három órán át, mert: „az intézkedés alá vont személy feltűnően zavart viselkedése és külső ingerekre történő lassú reagálása hátráltatta, megnehezítette, sőt kifejezetten vontatottá tette meghallgatását, a technikai eszközök átvizsgálását.”. Az előállítást végző rendőr jelentése szerint: „.(bilincselés) közben tartanom kellett, mert földre esett volna, előre görnyedt, de földet nem ért. Nem volt hajlandó lépni sem, ezért vezettem”.
Az említett körülmények alapján nem zárható ki, hogy K. Gábort fizikai vagy mentális állapota (fáradtság, betegség, nagyothallás, napszúrás, stb.) akadályozta abban, hogy a rendőrök utasításainak eleget tegyen. Az általa tanúsított magatartás kétségessé teszi a kényszerítő eszköz alkalmazásának jogszerűségét az 57 éves, támadási, szökési szándékot egyáltalán nem mutató személlyel szemben. A bizottság a fenti körülményeket figyelmen kívül hagyta, és nem vizsgálta meg az intézkedés jogszerűségének utólagos elbírálása során.
Nem vették figyelembe kellő súllyal azt sem, amit az intézkedés egyetlen kívülálló tanúja telefonon történt kikérdezése során mondott. W-né fentiekben részletezett nyilatkozatának valóságtartalmát a bizottság megkérdőjelezte, mivel „földre teperésről” sem K. Gábor, sem a bejelentő, sem a rendőrök nem tettek említést. A tárgyilagos megítéléshez hozzátartozik azonban, hogy a bejelentő – aki csak távolról mutatta meg a rendőröknek K. Gábort, utána visszament a családjához – nem nézte végig az intézkedést, K. Gábort nem hallgatta meg a bizottság, az a rendőr pedig, aki a bilincselésben nem vett részt, jelentése szerint kb. 30 méterrel arrébb, háttal állt. 
A nyilatkozat valóságtartalmának megítélését elősegítette volna, ha azt nem csak a telefonbeszélgetés kivonatát tartalmazó rendőri jelentésben, hanem a részletek pontos dokumentálására alkalmas jegyzőkönyvben rögzítik.
A rendőri működés alapja az Rtv. 11. § (1) bekezdése szerint az, hogy a rendőr köteles a szolgálati beosztásában meghatározott feladatát a törvényi előírásoknak megfelelően teljesíteni. A rendőri intézkedés eredményessége nem függhet az intézkedés alá vont személy belátásától, ezért az intézkedésben foglaltak szükség esetén kikényszeríthetők. A kikényszerítés az intézkedéssel szembeszegülő ellenállásának a leküzdését jelenti, amely a törvényi előírások alapján történhet és a személyi szabadság átmeneti korlátozásával is járhat (Rtv. 16. §). Ez a korlátozás azonban csak a jogsértő magatartást tanúsítókat érintheti. A rendőri kényszerintézkedés alapjait az Rtv. 19. § (2) bekezdése a rendőr jogszerű intézkedésével szembeni ellenállás esetén teremti meg, erre az esetre teszi lehetővé a törvényben meghatározott rendőri intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazását.
Az Rtv. 16. § (1) bekezdése hangsúlyozza, hogy a rendőr kényszerítő eszközt csak a törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén alkalmazhat. Nincs helye a kényszerítő eszköz alkalmazásának, ha a rendőri intézkedés eredményessége enélkül is biztosítható. Az Rtv. 15. § (1) bekezdése kiemeli, hogy a rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
További – kellően nem tisztázott – problémákat vet fel az intézkedés célja és megalapozottsága. A rendőrök egyetlen, véletlenszerűen a tudomásukra jutott, nem ellenőrzött, bizonytalan tartalmú információ alapján kezdték meg az intézkedést. A rendőrök szerint is zaklatott állapotban lévő bejelentő által elmondottakból megalapozatlanul következtettek arra, hogy a bejelentett személy az általuk feltételezett pedofil bűncselekmény (tiltott pornográf felvétellel visszaélés) elkövetője. Pornográfnak csak a célzatosan és leplezetlenül az érzékiségre hatni akaró, a nemiséget szemérmetlenül ábrázoló megjelenítés minősül, az ilyen felvételek jellege átlagos tájékozottságú emberek részére is felismerhető. Ilyen felvételek készítésének lehetősége az adott körülmények között kizárható volt, erről a rendőrök körültekintőbb eljárással a helyszínen is meggyőződhettek volna. 
Más kérdés, hogy a gyerekek – vagy akár felnőttek – fotózása a szülők, vagy az érintettek hozzájárulása nélkül a személyiségi jogokat sérti. A személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény (Avtv.) 2004. január 1-je óta hatályos értelmező rendelkezése szerint adatkezelésnek számít a fénykép-, hang- vagy képfelvétel készítése is. Az Avtv. 3. § (1) bekezdése szerint személyes adat akkor kezelhető, ha ahhoz az érintett hozzájárul, vagy azt törvény vagy - törvény felhatalmazása alapján, az abban meghatározott körben - helyi önkormányzat rendelete elrendeli. Az érintett a jogainak megsértése esetén az adatkezelő ellen bírósághoz fordulhat. 
A jogszerű eljárás tehát az lett volna, ha a bejelentő tájékoztatását követően a rendőrök kölcsönösen igazoltatják az érintetteket. Az Rtv. 24. § (4) bekezdése szerint a rendőrt a jogainak érvényesítése végett bárki felkérheti más személy igazoltatására. Ha az igazoltatást kérő valószínűsíti, hogy az igazoltatáshoz jogos érdeke fűződik, és a személyazonosságát igazolja, a rendőr a kérést teljesíti. Az igazoltatott adatait a rendőrkapitányság adja ki az igazoltatást kérőnek, ha az adatokhoz fűződő jogosultságát hitelt érdemlően igazolja.
A rendőrségi vizsgálat összefoglaló jelentése helyesen tartalmazza, hogy a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 15. § (1) bekezdésére tekintettel (ügyfél az a természetes vagy jogi személy, akinek jogát, jogos érdekét vagy jogi helyzetét az ügy érinti, akit hatósági ellenőrzés alá vontak.) mind a bejelentő, mind az intézkedés alá vont személy a közigazgatási ügyfél fogalma alá tartozik. A Ket. 50. § (1) bekezdés rögzíti a hatóságoknak azt a feladatát, hogy „a hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le”.
Az 1/1999. Közigazgatási jogegységi határozat szerint: „…a rendőri szerv vezetője az intézkedés alanya által tett panasz elbírálásakor abban a kérdésben határoz, hogy történt-e jogsérelem, a panaszosnak joga van-e a jogsértés orvoslására, a rendőri szervet terheli-e kötelezettség a sérelem orvoslása tekintetében. Az általa hozott határozat az ügy tárgyát képező vitát dönti el, a közigazgatási jogviszonyt rendezi, melynek során intézkedik a további jogsértő magatartás megtiltásáról, a jogsértések megelőzéséről, a jogszerű állapot helyreállításáról vagy a panasz elutasításáról. Amikor a határozatot hozó vezető a panasz elbírálása során azt vizsgálja, hogy a rendőrséggel szolgálati viszonyban álló személy a reá irányadó jogszabályi rendelkezéseket betartva járt-e el az intézkedés során, nem az intézkedést végrehajtó és a rendőrség közötti szolgálati viszony keretében állapít meg jogokat és kötelezettségeket, hanem az intézkedés alanya és a rendőrség között létrejött közigazgatási jogviszony körébe tartozó jogok és kötelezettségek felől dönt, közigazgatási határozatot hoz”.
A panasz vizsgálatát – különösen az intézkedés jogszerűségének, vagy jogszerűtlenségének megállapítására alkalmas tények bizonyítása tekintetében - a Ket. eljárási szabályai szerint kellett volna végezni, ideértve az ügyfél meghallgatását, az ügyre vonatkozó lényeges nyilatkozatok jegyzőkönyvben való rögzítését is.
A K. Gáborral szemben intézkedő rendőrök az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében meghatározott, emberi méltósághoz való jogot sértő alkotmányos visszásságot okoztak szakszerűtlen intézkedésükkel, és azzal, hogy a rendőrségről szóló törvényben meghatározott követelményeket figyelmen kívül hagyva, az ellenállást nem tanúsító személlyel szemben kényszerítő eszközt alkalmaztak. Ezzel kapcsolatban azonban elegendőnek tartottam a főkapitány intézkedéseit, ezért ajánlást vagy más országgyűlési biztosi intézkedést nem tettem.
A vizsgálóbizottság eljárása sértette az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállamiság elvét és a tisztességes eljáráshoz való jogot, azzal, hogy egyoldalúan, a rendőri intézkedés alá vont meghallgatását mellőzve próbálták megállapítani a történteket, a vizsgálat eredménye szempontjából jelentős körülményeket figyelmen kívül hagytak, illetve azokat nem a közigazgatási eljárás szabályai szerint dokumentálták. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom az országos rendőrfőkapitánynak, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az illetékes parancsnokok az állampolgári panaszok vizsgálata során – különösen a kényszerítő eszközök alkalmazásával összefüggésben – a panaszosok meghallgatásával is törekedjenek az objektív tényállás megállapítására, az eljárási cselekményeknél pedig tartsák be a Ket. szabályait. Kérem, hogy ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról, intézkedéséről adjon tájékoztatást.

Budapest, 2006. október 18.

Takács Albert sk.