Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 3379/2006. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A médiumok híradásaiból értesültem arról, hogy egy, korábban gyermekvédelmi gondoskodásban, nevelőszülőknél nevelkedő két és féléves leánygyermek – vér szerinti családjába való hazakerülése után – anyja és nevelőapja folyamatos bántalmazása következtében meghalt. 
Az eseménnyel kapcsolatban felmerült a gyermeki jogok sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv) 16. § (2) bekezdésében foglalt felhatalmazásom alapján hivatalból vizsgálatot indítottam. Vizsgálatom során arra kerestem választ, hogy a gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetése, vagyis vér szerinti anyjához való hazagondozása során, továbbá családba való kerülése után a hatóságok eljárása, a gyermekjóléti szolgálat, a védőnő tevékenysége a vonatkozó jogszabályoknak és a szakmai szabályoknak megfelelt-e.
Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében a gyermek átmeneti nevelésbe vételét megszüntető Siklós Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala (a továbbiakban: gyámhivatal) vezetőjétől, a gyermek vér szerinti anyjának lakóhelye (Mocsa község) szerint illetékes jegyzőtől, Komárom Város jegyzőjétől, továbbá a gyermek utógondozását ellátó Komárom Város Családsegítő és Gyermekjóléti Szolgálata (a továbbiakban: gyermekjóléti szolgálat) vezetőjétől, végül a Baranya Megyei Gyermekvédelmi Központ (a továbbiakban: gyermekvédelmi központ) igazgatójától tájékoztatást és az ügyben rendelkezésükre álló dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.

Előzmények
A 2003. március 7-én született K.B. anyjának ötödik gyermeke volt. A három idősebb gyermeket az anyai nagyszülő nevelte, a negyedik gyermekvédelmi gondoskodásban élt. A negyedik gyermek 2005 márciusától ugyancsak az anyai nagyszülő háztartásában nevelkedik. Az anya K.B.-t a kórházban hagyta, ezért őt az anya akkori lakóhelye szerint illetékes Bogdánmindszent Község körjegyzője ideiglenes hatállyal gyermekotthonba helyezte. 
Az anya az átmeneti nevelésbe vételi eljárás során úgy nyilatkozott, hogy gyermekét azért hagyta a kórházban, mert nem voltak megfelelőek a lakáskörülményei. Miután élettársával lakáshelyzetüket megoldották, szeretnék gyermeküket nevelni, ezért kérte az ideiglenes hatályú elhelyezés megszüntetését.
A gyámhivatal beszerezte a gyermekvédelmi központ véleményét, a szülők lakóhelyéről környezettanulmányt, az anya kezelőorvosától szakvéleményt kért.
A környezettanulmányt készítő védőnő szerint a szülők lakása a gyermek fogadására alkalmas volt, javasolta a gyermek hazaadását. Az anyát kezelő pszichiáter szakorvos tájékoztatta a gyámhivatalt arról, hogy az anya 1999. óta időszakonként pszichiátriai kezelés alatt állt. A szakvélemény szerint az anya állapota 2003-ban pszichiátriai szempontból kielégítő volt, depresszióra utaló tünetei nem voltak. A pszichiáter szerint az anya orvosi és szociális támogatással képes lett volna gyermekét nevelni.
A gyermekvédelmi központ munkatársa az elhelyezési értekezleten elmondta, hogy a gyermeket a szülei nem látogatták, az anya mindössze egyszer érdeklődött felőle telefonon. A gyermeknek veseproblémái vannak, állapotát stabilizálni kell, orvosi kezelésre szorul. A szakember javasolta K.B. egészségi állapotának javulásáig a gyermek átmeneti nevelésbe vételét. A gyermekvédelmi központ rendszeres szülői kapcsolattartás és a gyermek felépülése után javasolta, hogy térjenek vissza a gyermek vér szerinti családjába való kerülésének kérdésére. Előzőekre figyelemmel a gyámhivatal 4198-8/2003. számú, 2003. május 29-én kelt határozatával a gyermeket átmeneti nevelésbe vette. 

A megállapított tényállás
I. A gyámhivatal és a gyermekvédelmi központ eljárása
A gyermek vér szerinti szüleinek kapcsolata időközben megromlott, külön költöztek, gyermeküket nem látogatták. A gyermekvédelmi központ megállapította, hogy K.B. vér szerinti családjába való hazakerülésére a közeljövőben nincs esély, javasolta a gyermek nevelőszülőhöz helyezését. A gyámhivatal 2003. szeptember 22-én kelt, 4198-15/2003. számú határozatával a gyermeket nevelőszülőhöz helyezte. Az anya kérelmére a gyámhivatal a kapcsolattartást akként szabályozta, hogy havonta egy alkalommal találkozhatott gyermekével a gyermekvédelmi központban. 
A 2004 februárjában készült nevelőszülői és gyámi tanácsadói tájékoztató szerint a gyermek a nevelőcsaládban szépen fejlődött, mosolygós, kiegyensúlyozott volt, az éjszakát végigaludta. A kislányt 2003 szeptember és 2004 februárja között az anya három, az apa egy alkalommal látogatta meg.
2004 februárjában az anyai nagyszülő a gyámhivataltól kérte, hogy az anyai kapcsolattartás idején ő is meglátogathassa unokáját. A kérelemnek a gyámhivatal helyt adott.
A gyermek átmeneti nevelésbe vételének féléves felülvizsgálata 2004 májusában volt. Az anya ekkor már házasságot kötött új élettársával és Komárom-Esztergom Megyében lakott. A házaspár közös gyermeke 2004. május 20-án született Az anya úgy nyilatkozott, hogy körülményei rendezése után szeretné nevelőszülőnél nevelkedő gyermekét is magához venni, addig hozzájárul a kislány átmeneti nevelésbe vételének fenntartásához. A gyámhivatal 768-9/2004. számú, 2004. május 17-én kelt határozatával a gyermek átmeneti nevelésbe vétele fenntartásáról rendelkezett. 
A gyermek átmeneti nevelésbe vételének következő féléves felülvizsgálata előtt – 2004 augusztusában – a gyámi tanácsadó tájékoztatta a gyámhivatalt, hogy a gyermek szépen fejlődik, nevelőszüleihez kötődik. K.B.-t az anya legkisebb gyermeke születés után alkalomszerűen, az anyai nagyszülő havi rendszerességgel látogatta. Az apa a kapcsolattartás jogával nem élt. 
A nevelőszülő tájékoztatása szerint a nevelőcsalád kapcsolata az anyával és az anyai nagyszülővel jó volt, a kislány az anya férjével megbarátkozott.
A gyermekjóléti szolgálat családgondozója tájékoztatatta a gyámhivatalt arról, hogy az anya szeretné minél hamarabb nevelni nevelőszülőnél nevelkedő gyermekét, amiben férje is támogatja. A családgondozó véleménye szerint a család anyagi helyzete és lakóhelye K.B. nevelésére alkalmas. A családgondozó véleményét megerősítette az anya lakóhelyén készült környezettanulmány. Az anya 2004. augusztus 30-án kérte K.B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetését.
A gyámhivatal 2004. szeptember 7-én kelt, 768-16/2004. számú határozatával – tekintettel arra, hogy az anya és K.B. között a ritka találkozások miatt kötődés nem alakulhatott ki, továbbá, mert az anyát az újszülött gyermek gondozása fokozottan igénybe vette – K. B. átmeneti nevelésbe vételét fenntartotta. A határozat indoklásában a gyámhivatal az anya figyelmét felhívta a gyermekével való rendszeres kapcsolattartás jelentőségére. 
Az anya 2005 januárjában ismét kérte K.B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetését. A kérelem iktatását követően a gyámhivatal beszerezte a gyermek vér szerinti apjának nyilatkozatát, a nevelőszülő, a gyermekvédelmi központ, az anyát korábban és a kérelem idején gondozó gyermekjóléti szolgálat véleményét. 
Az apa ellenezte, hogy a gyermek az anya gondozásába kerüljön, nyilatkozott arról, hogy a jövőben ő kívánja nevelni gyermekét. (Az apa 2003 decembere óta semmilyen formában nem tartott kapcsolatot a gyermekkel.) 
Az anya korábbi lakhelye szerint illetékes családgondozó a gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetését – az anya korábbi életvitele miatt – nem javasolta.
A nevelőszülő egyetértett a gyermek hazakerülésével, egyúttal tájékoztatta a gyámhivatalt arról, hogy a havi egy alkalommal való, egy órás találkozás során az anya és a gyermek között nem alakult, nem alakulhatott ki érzelmi kötődés, a gyermek nevelőszüleihez kötődik. A nevelőszülő az anya gyermek kapcsolat kialakulása érdekében többszöri találkozást, a hazagondozás során fokozatosságot (egy-egy nap, hétvége az anya lakásán) javasolt.
A gyermekvédelmi központ nevelőszülői tanácsadójának véleménye szerint „Ha az édesanya körülményei megfelelőek, akkor a gyermek érdeke azt szolgálja, hogy édesanyja gondozásába nevelkedhessen,”
A gyermekjóléti szolgálat családgondozója tájékoztatta a gyámhivatalt arról, hogy a család anyagi és lakáskörülményei megfelelőek, az anya a családgondozóval és a védőnővel együttműködik, tanácsaikat megfogadja, javasolta K.B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetését.
Az anya lakóhelyén készült környezettanulmány alapján a jegyző is javasolta a gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetését.
A gyámhivatal 1778-9/2005. számú, 2005. február 21-én kelt határozatával K.B. átmeneti nevelésbe vételét megszüntette, egy évre elrendelte a gyermek utógondozását. A hatóság utógondozónak Komárom Város Családsegítő és Gyermekjóléti Szolgálatának családgondozóját rendelte ki. A határozatban az anyát felszólították, arra, hogy a gyermek bejelentéséről gondoskodjon, annak teljesítését azonban nem ellenőrizte. 

II. A családgondozó és a védőnő tevékenysége
Komárom Város Családsegítő és Gyermekjóléti Szolgálat vezetőjének tájékoztatása szerint szolgálatuk 1999. január 1-jétől Mocsa községgel kötött társulási megállapodás alapján látja el a gyermekjóléti szolgáltatást, egy családgondozóval, az önkormányzat igényeinek és anyagi lehetőségeinek megfelelő, heti 20 órás időtartamban.
Az anyával a gyermekjóléti szolgálat a gyámhivatal jelzésére vette fel a kapcsolatot 2004 márciusában. K.B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetése érdekében a gyámhivatal a család alapellátásban való gondozását kérte. Ezt követően a családgondozó rendszeresen feljegyezte a családgondozással kapcsolatos tapasztalatait, azokról a gyámhivatalnak tájékoztatást adott.
A 2004. június 4-én kelt helyzetértékelés szerint az anya megfelelően gondozza 2004. május 20-án született gyermekét, a védőnővel, a gyermekorvossal, a családgondozóval együttműködik. A helyzetértékelés rögzítette azt is, hogy az anya szeretné K.B.-t is saját háztartásában gondozni. Az anya úgy nyilatkozott, hogy egyelőre újszülött gyermeke gondozása mellett nem tudja másik gyermekét is nevelni. A családgondozó az átmeneti nevelés fenntartását és, lehetőség szerint – az anya kérésére – az időszakos kapcsolattartás szabályozását javasolta.
A családgondozó havonta találkozott az anyával. Feljegyzései szerint a család körülményei, életvitele rendezett volt, a házaspár a közös gyermeket nagy szeretettel nevelte.
A 2005 februárjában készült helyzetértékelésben a családgondozó rögzítette, hogy az érzelmi kötődés kialakításához kevésnek tartja az anya havi egy találkozását a gyermekkel.
K.B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetése és az anya gondozásába való kerülése után – 2005 áprilisában – a családgondozó a gyermek utógondozását megkezdte. Az akkor készült feljegyzés szerint az anya elmondta, hogy a gyermek nem alussza végig az éjszakákat, fel-felsír, fél a fürdéstől. A családgondozó a védőnővel is megbeszélte, hogy mindketten tartják a kapcsolatot a családdal, probléma észlelése esetén kölcsönösen értesítik egymást. 
A májusi családlátogatás után készült családgondozói feljegyzés szerint K.B. húgára féltékeny volt, többször megharapta, megcsípte a kisebb gyermeket. A májusi „védőnői gondozások” feljegyzése szerint a gyermek az anyával nem beszélgetett, nem nyílt meg.
Júniusban az anya kereste fel a családgondozót. Elmondta, hogy a gyermek sokat fejlődött, már tőmondatokban beszél. Még nem szobatiszta, húgával változatlanul nem tud játszani. A védőnő júniusi feljegyzése szerint viszont az anya panaszkodott, hogy a gyermek nem akar megszólalni, dacos, agresszív. Június 22-én a családgondozó meglátogatta a családot, de senkit nem talált otthon. Az augusztus 5-én tett családlátogatás után a családgondozó semmilyen problémát nem jegyzett fel. 
A védőnő az anyának a következő tanácsokat adta: türelemmel, szeretettel bánjon a gyermekével, tanítsa szobatisztaságra, ne hasonlítsa a kisebb gyermekhez.
Augusztus 15-én a védőnő „védőnői gondozások” lapon rögzítette, hogy a naszályi védőnő jelezte, hogy K.B.-t feltehetőleg megverik, éheztetik. A feljegyzés szerint a védőnő meglátogatta a családot, bántalmazásra utaló jeleket nem talált a gyermek testén. Az anya a gyermek bántalmazását tagadta. A védőnő felhívta az anya figyelmét a lelki bántalmazás jelentőségére, továbbá arra, hogy a gyermek nevelése több türelmet igényel. A védőnő 12 percet tartózkodott a családnál.
Augusztus 22-én a védőnő ismét felkereste a családot, a gyermeken bántalmazásra utaló nyomot nem látott. A látogatás ideje 7 perc volt. A lakás rendetlen, elhanyagolt, a konyha piszkos volt. A védőnő jelezte az anyának a rendszeres napirend betartásának fontosságát, figyelmeztette arra, hogy a lakást ne hanyagolja el.
Augusztus 26-án a védőnő elmondta a családgondozónak, hogy olyan jelzést kapott, hogy K.B.-t anyja és nevelőapja bántalmazza, a két gyermek között különbséget tesznek. A családgondozói feljegyzés szerint a gyermek bántalmazását sem a védőnő, sem a családgondozó nem tapasztalta.
A védőnő jelzésére a családgondozó szeptember 2-án felkereste a családot. Az anya a bántalmazást tagadta. A családgondozó felhívta az anya figyelmét arra, hogy milyen következményei lehetnek annak, ha a jelzés valós. Az anya elmondta, hogy augusztusban családi problémáik voltak férjével, ezért gyermekeivel együtt hosszabb időt töltött az édesanyjánál. A családgondozó megbeszélte az anyával, hogy a jövőben gyakrabban fogja őket látogatni.
Szeptember 8-án a védőnő feljegyezte, hogy egy tömördpusztai lakostól jelzést kapott arról, hogy a kislányt megverik. A gyermek lábszárán apró foltokat látott, az anya szerint a gyermek sokszor elesett, a sérülést ez okozta. Az anya a gyermek bántalmazását tagadta. 
Szeptember 12-én a védőnő és a családgondozó együtt kereste fel a családot. A védőnő levetkőztette a kislányt és megvizsgálta, a gyermek csuklója duzzadt volt, arcán foltok, fenekén tenyérnyomok voltak. A védőnő arra kérte az anyát, hogy másnap vigye orvoshoz a gyermeket. Az anya elmondta, hogy az utóbbi időben férjével konfliktusai vannak, feszült, a gyermekekhez türelmetlen, elismerte a bántalmazást. A családgondozó és a védőnő javasolta, hogy kérjen szakorvosi segítséget, melyre az anya ígéretet tett. Az anyának a háziorvos – a védőnő jelzésére – enyhe kedélyállapot javító gyógyszert írt fel, melyet az anya orvosi kontroll mellett szedett.
Szeptember 13-án az anya orvosi vizsgálatra vitte a gyermeket, a röntgenfelvétel szerint a gyermeknek csonttörése nem volt. Az anya a bántalmazást ismét elismerte. 
A szeptember 16-ai családlátogatáson a családgondozó kérésére az anya levetkőztette a gyermeket. A feljegyzés szerint a gyermeken nem volt sérülés. A családgondozó felhívta az anya figyelmét arra, hogy ha a továbbiakban a gyermeken bántalmazás nyomait látja, javaslatot tesz a gyermek családból való kiemelésére. Javasolta, ha a háziorvos által felírt gyógyszert nem tartja elég hatásosnak, kérje pszichiáter segítségét. Az anya közölte, hogy gyermekeivel egy hétre az édesanyjához utaznak. Az akkor kelt környezettanulmányban a családgondozó ismét rögzítette, hogy a gyermek kötődése az anyához a havi egy találkozással nem alakult ki. A családgondozó leírta azt is, hogy az anya elmondása szerint a gyermek visszahúzódó, nem barátkozik senkivel, kortársaival nem tud játszani. „Az anyának még meg kell ismernie B.-t, szükségleteit, jelzéseit felismerni. Két kisgyermekkel van otthon, ez hatalmas felelősséget jelent számára, sokszor nehezen tud kezelni bizonyos helyzeteket, ezeket folyamatosan tanulnia kell... Az anyát rendszeresen kell segíteni életvezetési tanácsokkal – nem volt arról tapasztalata, hogy milyen nevelési módszerek léteznek – tehetetlenségében több alkalommal a testi fenyítést alkalmazza mindkét gyermeknél.”… .Mivel az utóbbi időben a védőnő bántalmazásra utaló jeleket (karján, hátán kék foltok) tapasztalt, illetve erről személyesen is meggyőződtem, a kislány védelembe vételére teszek javaslatot.
Szeptember 26-án a családgondozó feljegyezte, hogy – megbeszélésük ellenére – az anya nem kereste fel a gyermekjóléti szolgálatnál.
Október 5-én a védőnő telefonon jelezte a családgondozónak, hogy a gyermeken ismét bántalmazás nyomait tapasztalta.
Október 6-án a védőnő, október 10-én pedig a családgondozó írásban jelezte a jegyzőnek a gyermek bántalmazását. A háziorvos a jelzéssel egyetértett, kérte a jegyző intézkedését. A családgondozó kérte a gyermek védelembe vételét.
Október 7-én a családgondozó egy főiskolai hallgatóval és a gyámügyi előadóval felkereste a családot. A bántalmazást az anya tagadta. Állítása szerint K. B-t a húga harapta meg. Az anyát tájékoztatták arról, hogy a gyermeket védelembe fogják venni. A családgondozó felkereste a nevelőapa szomszédban élő édesanyját, aki elmondta, hogy ritkán találkoznak, a gyermek bántalmazására utaló nyomokat nem látott.
Október 10-én a gyermek védelembe vétele tárgyában tárgyalást tartottak a polgármesteri hivatalban. A gyermek anyja és nevelőapja vállalta az együttműködést, az anya ígéretet tett arra, hogy pszichiátriai kezelésre megy.
Október 11-én a védőnő a következőket írta: „A kislány jól van, barátságosabb, közlékenyebb, megmutatta az újonnan kapott játékait, ügyesen bilizik. Az anya is kedvesebben bánik vele, ölébe vette, látogatásomkor éppen mesekönyvet olvasott neki. Bántalmazás nyomai nincsenek.” A védőnő hét percet töltött a családnál.
Mocsa község jegyzője 2005. október 21-én kelt, 11493/2005. számú határozatával a gyermeket védelembe vette.
Október 24-én a családgondozó feljegyezte, hogy az anyát több alkalommal kereste telefonon, sikertelenül. A védőnőt kérte, hogy menjen el a családhoz. A védőnő szerint a család életében pozitív változás állt be, az anya volt pszichiáternél. Az anya a kapott gyógyszer hatására aktívabb lett, a lakást rendbe tette, a gyermekekkel is nyugodtabb, a gyermek jól van. A védőnői látogatás ekkor 22 percig tartott.
November 1-jén a családgondozó feljegyezte, hogy a védőnő tájékoztatta arról, hogy K. B. október 31-én bántalmazás következtében elhunyt.
A jegyző a gyermek halála miatt a védelembe vételt 2005. november 25-én kelt 1149-4/2005. számú határozatával megszüntette.
A Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala (a továbbiakban: megyei gyámhivatal) a gyermek halálával kapcsolatban vizsgálta a családgondozó tevékenységét. A vizsgálat megállapította, hogy a családgondozó nem teljes körűen tárta fel a család életkörülményeit, viszonyait. K.B. átmeneti nevelésbe vétele megszüntetésére tett javaslata előtt a családgondozó az anya korábban született gyermekeiről nem kért információkat, így az anyáról kialakított kép nem lehetett teljes körű. A családgondozásra vonatkozó dokumentáció vezetése megfelelő volt, a gondozási-nevelési tervek az elsődleges problémára reagáltak, melyek nyomon követhetők és betarthatók voltak. A családgondozó azonban a gyermek bántalmazásának bizonyítottsága után nem tette meg a szakmailag indokolt lépéseket. A megyei gyámhivatal vezetője szükségesnek tartotta, hogy munkatársai – a jelzőrendszer tagjainak bevonásával – esetmegbeszélés során tekintsék át a családgondozás folyamatát. A megyei gyámhivatal vezetője felhívta a figyelmet az eset tanulságai levonásának szükségességére, a további feladatellátás során azok alkalmazására.
A Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség az anya és férje ellen különös kegyetlenséggel, 14 éven aluli személy sérelmére elkövetett emberölés bűntette és más bűncselekmény elkövetése miatt vádat nyújtott be a Komárom-Esztergom Megyei Bíróságra. Az eljárás során az ügyész a védőnő munkáját is vizsgálta és a következőket állapította meg: A védőnő 2005 áprilisától augusztusáig havi gyakorisággal látogatta a családot. A családnál alkalmanként 3-7 percet tartózkodott. A gyermek bántalmazására utaló jelzést követően a védőnő gyakrabban ment a családhoz, de mindig elfogadta az anya magyarázatát a sérülések eredetére vonatkozóan. A 2005. október 24-én kelt védőnői feljegyzés szerint a család életében pozitív változás állt be. Az orvosi vélemény szerint viszont a gyermek halálát megelőző 10-14. napon már súlyos sérüléseket szenvedett, jobb vállficama ekkor már megvolt, ellátatlan maradt, jobb könyöke több helyen darabosan törött volt, ezt a sérülést sem látták el. A gyermek ebben az időszakban már fájdalmakat élt át. 

III. Komárom Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalának eljárása 
Komárom Város jegyzőjének tájékoztatása szerint a komáromi gyámhivatalhoz K. B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetése után a gyermek veszélyeztetettségére utaló jelzés nem érkezett. A komáromi gyámhivatalt a Komárom-Esztergom Megyei Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztálya 2005. november 4-én értesítette K. B haláláról.  A komáromi gyámhivatal 7925/2005. számú, 2005. november 4-én kelt határozatával a kisebbik gyermeket azonnali hatállyal gyermekotthonba helyezte. 2005. november 28-án a gyámhivatal keresetet nyújtott be a Komáromi Városi Bíróságon a szülők szülői felügyeleti jogának megszüntetése tárgyában A bíróság mindkét szülő szülői felügyeletét megszüntette.

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A vizsgálat megállapításai
I. Az anya élet és lakáskörülményei – házasságkötését követően – rendeződtek. A 2004 májusában született, hatodik gyermekét saját háztartásában nevelte. A családgondozó véleménye szerint az anya és férje alkalmasak voltak K. B. nevelésére is.  A gyámhivatal az anya gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetése tárgyában benyújtott kérelmét 2004 szeptemberében – nem vitatva, hogy körülményeit rendezte, a gyermek nevelésére alkalmasak – az anya és gyermek közötti kötődés hiányára, továbbá a két kisgyermek egyidejű gondozásának nehézségére hivatkozva utasította el.
Az anya 2005 januárjában ismét kérte K.B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetését. A gyámhivatal – a jogszabályoknak megfelelően – beszerezte a véleményeket, melyek többsége javasolta a gyermek hazakerülését. A gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételét 2005 februárjában megszüntette. A határozat indoklása tartalmazta a nevelőszülő azon aggályát, hogy anya és gyermeke között nincs igazi érzelmi kötődés, a gyermek érdekében azt fokozatosan kellene kialakítani. Semmi nem utalt arra, hogy a gyermek és az anya közötti kötődés a 2004 szeptemberében született elutasító határozat után kialakult volna. Ezt és a nevelőszülő figyelemfelhívását a hatóság figyelmen kívül hagyta, döntését kizárólag azokra a véleményekre alapozta, amelyek az anya élet-és lakáskörülményeinek javulására, életvitelének megváltozására hivatkoztak. Az anya életkörülményeinek javulása tény és szükséges volt, de nem volt elegendő feltétele annak, hogy egy olyan, még a második életévét be sem töltött gyermeket, akit vér szerinti családja addig nem nevelt, féléves kora óta nevelőcsaládban élt, minden átmenet nélkül a vér szerinti szülőhöz helyezzenek.
Tény volt az is, hogy az anya változtatott életkörülményein, szerette volna K.B.-t nevelni, próbált vele kapcsolatot kialakítani. K.B. Baranya megyében nevelkedett, érzelmileg nevelőszüleihez kötődött. Az anya Komárom-Esztergom megyében élt, havi-kéthavi gyakorisággal egy órára látta gyermekét. Természetes, hogy igazi kötődés nem alakulhatott ki közöttük. Álláspontom szerint az anya-gyermek közötti érzelmi kötődés kialakításához szakmai segítségnyújtásra is szükség lett volna. A gyermekvédelmi központ munkatársa munkája során a gyermek nevelőszülőnél való nevelkedését kísérte figyelemmel, annak tapasztalatait rögzítette. A gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetése előtt a gyámhivatalnak írt véleménye azonban semmitmondó, csak az anya életkörülményeire tért ki.  A gyermekvédelmi központ a javaslat megtétele előtt nem vizsgálta, hogy a kisgyermek érzelmileg hogyan választható le a nevelőszülőről, érzelmi kötődése vér szerinti édesanyjához kialakult-e.
A gyermekvédelmi szakemberektől elvárható, hogy egy, a születése óta gyermekvédelmi gondoskodásban élő kisgyermek esetében különös figyelmet fordítsanak arra, hogy a gyermek vér szerinti családjába való hazakerülése minél zökkenőmentesebb legyen, a gyermek életében a lehető legkisebb törést okozza. A nevelőszülői tanácsadó jelentései szerint a gyermek a nevelőcsaládba beilleszkedett, szépen fejlődött, nevelőszüleihez kötődött. Az átmeneti nevelésbe vétel megszüntetése előtt a gyermek nevelőanyja javasolta az anya-gyermek kapcsolat fokozatos kialakítását. Ezen javaslatot azonban a szakemberek figyelmen kívül hagyták. Az anyának szüksége lett volna arra, hogy gyermekét – esetleg a nevelőszülő segítségével – jobban megismerje, nevelésében, gondozásában még a nevelőcsaládnál részt vehessen. (Az anya és gyermek kapcsolattartása a gyermekvédelmi központban zajlott, ahol nem volt lehetőség arra, hogy az anya a gyermekét a megszokott környezetében lássa, a szokásos gondozási tevékenységekben etetés, fürdetés stb. részt vegyen.) A dokumentumok szerint az anya együttműködött a nevelőcsaláddal, a nevelőanya is jónak tartotta a gyermek hazakerülését, feltehetőleg segítette volna az anyát abban, hogy gyermekével szorosabb kapcsolatot alakítson ki. Természetesen utólag nehéz megítélni, hogy, ha K. B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetéséről akkor határozott volna a gyámhivatal, amikor az anya-gyermek közötti érzelemi kapcsolat már stabilan kialakult és a gyermek a nevelőcsaládról érzelmi törés nélkül, vagy kisebb érzelmi töréssel leválasztható, akkor a tragédia elkerülhető lett volna-e. Azt, hogy a másfél évig nevelőcsaládban nevelkedő gyermek átmenet és érzelmi kötődés nélkül került vér szerinti anyjához, feltehetőleg sem a gyermek, sem a – korábban pszichiátriai kezelés alatt álló – anya nem tudta feldolgozni.
Megállapítottam, hogy a gyermek átmeneti nevelésbe vételének oly módon való megszüntetése, hogy a gyámhivatal csupán a vér szerinti szülő szándékát, továbbá életkörülményeit vizsgálta, de figyelmen kívül hagyta a gyermek nevelőszülőhöz való kötődését, illetve a vér szerinti anyához való kötődésének hiányát, visszásságot okozott a gyermeket az állam és a társadalom részéről megillető kiemelt védelemhez, továbbá a lehető legmagasabb szintű testi, lelki egészséghez fűződő jogával összefüggésben.
II. A gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetése után a védőnő és a családgondozó felvette a családdal a kapcsolatot. Kezdetben mindketten havi gyakorisággal látogatták a családot, tapasztalataikról minden esetben feljegyzést készítettek. A védőnő és a családgondozó megállapodtak abban, ha problémát észlelnek, jeleznek egymásnak. 
A áprilisi, májusi és a júniusi feljegyzések tartalmazzák, hogy a gyermek nem akart anyjával kommunikálni, éjszakánként nyugtalan, testvérére féltékeny, agresszív volt. A családgondozó feljegyezte, hogy a gyermek és az anya között nem alakult ki érzelmi kötődés. A védőnői látogatások néhány percesek, tanácsai általánosak voltak. 
A szakemberektől elvárható lett volna, hogy az anya jelzései és személyes tapasztalataik alapján észleljék, hogy a családnak tényleges segítségre van szüksége. A jelek szerint az anya nem értette meg, hogy nagyobbik gyermeke miért nem tudja őt elfogadni, miért agresszív testvérével. Az anya – ahogyan azt a családgondozó 2005. szeptember 16-án kelt feljegyzésében is rögzítette – nem tudott megbirkózni azzal a felelősséggel, hogy egyszerre két kisgyermeket kell gondoznia, nevelnie, nem ismerte a nevelési módszereket, tehetetlenségében testi fenyítést alkalmazott. (Valójában a korábban született gyermekeivel az anyaság élményét nem élte át, azt először csak a 2004 májusában született gyermekével tapasztalta meg.) Ez a család nem havonta néhány perces látogatást, hanem a szakemberek részéről nagyobb odafigyelést, „tényleges” gondozást igényelt volna, akár napi kapcsolattal, az életvezetési tanácsok betartásának ellenőrzésével. Valószínűleg az anyának K.B.-hez való kötődése kialakításában, megerősítésében pszichológus segítségére is szüksége lett volna. 
A gyermek bántalmazására utaló jelzést a védőnő 2005. augusztus 5-én kapta. A jelzés napján, majd egy hét múlva ismét meglátogatta a családot. Mindkét látogatás néhány percig tartott. A védőnő feljegyzései szerint a gyermeken nem voltak bántalmazás nyomai. A feljegyzés arról nem tesz említést, hogy ezt a védőnő „ránézésre” állapította-e meg, vagy a gyermeket le is vetkőztette. 
A gyermek bántalmazására utaló jelzésről a védőnő csak a jelzést követő 11. napon tájékoztatta a családgondozót. A családgondozó ezután egy hét múlva kereste fel a családot, feljegyzése nem utal arra, hogy a gyermek testét megnézte volna.
Szeptember 8-án a védőnő, 12-én már a családgondozó is látott a gyermeken bántalmazási nyomokat. Az anya maga is elismerte a gyermek bántalmazását. Ezután közel egy hónap múlva kezdeményezte a védőnő és a családgondozó a gyermek védelembe vételét, arra csak a bántalmazására vonatkozó jelzést követő több mint két hónap múlva került sor. A gyermek a védelembe vétele utáni tízedik napon meghalt.
Megállapítottam, hogy a gyermek bántalmazására utaló jelzést követően a védőnői és családgondozói látogatások valamelyest gyakoribbá váltak. A védőnő azonban ezt követően is csak néhány percet tartózkodott a családnál, a családgondozói látogatások időtartamáról nincs feljegyzés.
A gyermek védelembe vétele után a családgondozó csak telefonon kereste a családot, kérésére a védőnő kereste fel őket, feljegyzése szerint problémát nem észlelt. Az orvoszakértői vélemény szerint viszont ekkor a gyermeken már olyan súlyos, ellátatlan, nagy fájdalmakat okozó sérülések voltak, amelyeket a szakembernek mindenképpen fel kellett volna ismernie. A védőnő ezen az utolsó látogatáson volt a leghosszabb ideig a családnál, a gyermeket azonban biztosan nem vetkőztette le, nem győződött meg arról, hogy bántalmazták-e.
Összességében megállapítottam, hogy K.B. átmeneti nevelésbe vételének megszüntetése után családja nem kapta meg azt a szakmai segítséget, amely szükséges lett volna ahhoz, hogy vér szerinti családjába beilleszkedjen. A gyermek bántalmazására utaló jelzésre a szakemberek nem az elvárható módon reagáltak. A hatósági intézkedés (védelembe vétel) a problémát nem oldotta meg. Az előzőekben már kifejtettem hogy a családnak tényleges – nem csupán adminisztrált tanácsokra szorítkozó – gondozásra lett volna szüksége. A gyermek bántalmazásának bebizonyosodása után a szakemberek nem javasolták a gyermek családból való kiemelését, védelembe vétele mellett döntöttek. Az anya által elismert, a védőnő és a családgondozó által tapasztalt, orvosi vizsgálattal is alátámasztott bántalmazása után azonban – ha a gyermek veszélyeztetettségét nem is találták olyan mértékűnek, hogy családból való kiemeléséről döntöttek volna – a segítő szakembereknek mindenképpen fokozottabban kellett volna a családdal foglalkoznia. A családgondozónak és a védőnőnek meg kellett volna győződnie arról, hogy a szülők tanácsaikat betartják-e, a gyermeket nem bántalmazzák-e. Ehhez a családot naponta kellett volna látogatniuk. Kérdés, hogy ez a napi szintű családgondozást a védőnő és a heti 20 órában foglalkoztatott családgondozó meg tudta volna-e valósítani.
Megállapítottam, hogy a védőnő és a családgondozó szakmai mulasztása önmagában alkalmas volt arra, hogy a gyermek élethez való jogával összefüggő visszásság kialakuljon.
Megállapítottam azt is, hogy a Mocsa község illetékességi területén élő gyermekek kiemelt védelemhez való joga sérelmének közvetlen veszélyét keletkezteti, hogy a gyermekjóléti szolgáltatást heti húsz órában egy családgondozó látja el.
III. Komárom Város Gyámhivatalának K. B. gyámügyi irata nem állt rendelkezésére. A Gyvt. szerint eljárásra az a gyámhivatal illetékes, amelynek területén a gyermek szülői felügyeletet gyakorló szülőjének a lakóhelye van. A Gyvt. rendelkezik arról is, hogy ha a szülői felügyeletet együttesen gyakorló szülők bejelentett lakása különböző illetékességi területen van, akkor a gyermek bejelentett lakóhelye szerinti gyámhivatal az illetékes. A gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetésekor az anya és az apa szülői felügyeleti joga feléledt. Akkor az apa és a gyermek lakóhelye azonos, az anya lakóhelye Tömördpuszta volt. Tehát a siklósi gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetésére illetékes volt. A határozatban a siklósi gyámhivatal az anyát felszólította, hogy a gyermek Tömördpusztára való bejelentéséről gondoskodjon, de annak teljesítését nem ellenőrizte. Miután az apa évek óta nem tartott kapcsolatot gyermekével nyilvánvaló volt, hogy feléledt szülői felügyeleti jogával nem kíván élni. A gyermek az anya gondozásába került, így a gyermek érdeke azt kívánta volna, hogy lakóhelye az anya lakóhelyével megegyező legyen, gyámügyi iratai a lakóhelye szerint illetékessé váló, tényleges tartózkodási helye közelében lévő gyámhivatal birtokában legyen. Az iratokból nem derült ki, hogy az anya bejelentette-e a gyermeket saját lakóhelyére. A siklósi gyámhivatal akkor járt volna el helyesen, ha meggyőződött volna arról, hogy a gyermeket az anya saját lakóhelyére bejelentette, és ennek megtörténte után az iratokat megküldte volna a komáromi gyámhivatalnak. 
Megállapítottam, hogy Siklós Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala visszásságot okozott a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelményével azzal, hogy nem ellenőrizte a gyermek lakóhely változása bejelentésének megtörténtét, és elmulasztotta a gyámügyi iratoknak az illetékes gyámhivatalhoz való áttételét is.
A komáromi gyámhivatalnak tehát a bekövetkezett tragédia előtt nem volt tudomása a gyermek veszélyeztetettségéről. Gyámügyi iratok nem álltak a rendelkezésre, a gyermek bántalmazását senki nem jelezte. A halálesetről való értesülése után a komáromi gyámhivatal azonnal intézkedett a kisebb gyermek ideiglenes hatályú elhelyezéséről, keresetet nyújtott be a szülők szülői felügyeleti jogának megszüntetés tárgyában.
Komárom Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalának eljárása a jogszabályoknak megfelelt, eljárásának vizsgálata során alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem tártam fel.

Ajánlás
A vizsgálatom során feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok jövőbeli elkerülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazásom alapján felkérem Mocsa Község képviselő-testületét, hogy fontolja meg annak lehetőségét/szükségességét, hogy a településen heti 40 órában dolgozó családgondozót alkalmazzon.
A község jegyzőjét arra kérem, hogy fontolja meg a családgondozó és a védőnő fegyelmi felelősségre vonásának szükségességét.
Siklós Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala vezetőjét, és a Baranya Megyei Gyermekvédelmi Központ igazgatóját felkérem, hogy a jövőben az átmeneti nevelésbe vétel megszüntetése előtt ne csak a szülők anyagi helyzetét és életkörülményeit, hanem a gyermek vér szerinti szüleihez való viszonyulását, vér szerinti családba való beilleszkedésének lehetőségét is vizsgálják, szükség esetén biztosítsák a vér szerinti szülőnek a nevelőcsaládnál élő gyermek gondozásában való részvételét, és annak tapasztalatait is használják fel döntésük meghozatalakor.
A Siklós Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala vezetőjének javaslom, hogy a jövőben a gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetéskor – határidő tűzéssel – ellenőrizze, hogy a gyermek lakcím változása bejelentéséről a szülői felügyeletet gyakorló szülő gondoskodott-e illetékességváltozás esetén az iratanyagot a társhatósághoz tegye át.

Budapest, 2006. december. 1.
Takács Albert sk.

Melléklet: Alkalmazott jogszabályok
1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.) [Hatályos: 2005.01.01. - 2005.05.07.]
6. § (5) A gyermeknek joga van emberi méltósága tiszteletben tartásához, a bántalmazással - fizikai, szexuális vagy lelki erőszakkal -, az elhanyagolással és az információs ártalommal szembeni védelemhez. A gyermek nem vethető alá kínzásnak, testi fenyítésnek és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetésnek, illetve bánásmódnak.
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott alaptevékenység keretében a) az egészségügyi szolgáltatást nyújtók, így különösen a védőnői szolgálat, a háziorvos, a házi gyermekorvos, b) a személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatók, így különösen a családsegítő szolgálat, a családsegítő központ… (2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek a) jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a gyermekjóléti szolgálatnál, b) hatósági eljárást kezdeményezni a gyermek bántalmazása, illetve súlyos elhanyagolása vagy egyéb más, súlyos veszélyeztető ok fennállása, továbbá a gyermek önmaga által előidézett súlyos veszélyeztető magatartása esetén. Ilyen jelzéssel és kezdeményezéssel bármely állampolgár és a gyermekek érdekeit képviselő társadalmi szervezet is élhet. (3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni és egymást kölcsönösen tájékoztatni.
39. § (1) A gyermekjóléti szolgáltatás olyan, a gyermek érdekeit védő speciális személyes szociális szolgáltatás, amely a szociális munka módszereinek és eszközeinek felhasználásával szolgálja a gyermek testi és lelki egészségének, családban történő nevelkedésének elősegítését, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzését, a kialakult veszélyeztetettség megszüntetését, illetve a családjából kiemelt gyermek visszahelyezését. (2) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek testi, lelki egészségének, családban történő nevelésének elősegítése érdekében a) a gyermeki jogokról és a gyermek fejlődését biztosító támogatásokról való tájékoztatás, a támogatásokhoz való hozzájutás segítése, b) a családtervezési, a pszichológiai, a nevelési, az egészségügyi, a mentálhigiénés és a káros szenvedélyek megelőzését célzó tanácsadás vagy az ezekhez való hozzájutás megszervezése, c) a szociális válsághelyzetben lévő várandós anya támogatása, segítése, tanácsokkal való ellátása, valamint a családok átmeneti otthonában igénybe vehető ellátáshoz való hozzájutás szervezése, d) a szabadidős programok szervezése, e) a hivatalos ügyek intézésének segítése. (3) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése érdekében a) a veszélyeztetettséget észlelő és jelző rendszer működtetése, a nem állami szervek, valamint magánszemélyek részvételének elősegítése a megelőző rendszerben, b) a veszélyeztetettséget előidéző okok feltárása és ezek megoldására javaslat készítése, c) az a) pontban, valamint a 17. § (1) bekezdésében meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés megszervezése, tevékenységük összehangolása. (4) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében a) a gyermekkel és családjával végzett szociális munkával (a továbbiakban: családgondozás) a gyermek problémáinak rendezése, a családban jelentkező működési zavarok ellensúlyozása, b) a családi konfliktusok megoldásának elősegítése, különösen a válás, a gyermekelhelyezés és a kapcsolattartás esetében, c) az egészségügyi és a szociális ellátás - különösen a családsegítő szolgáltatás -, valamint a hatósági beavatkozás kezdeményezése, d) javaslat készítése a gyermek családjából történő kiemelésére, a leendő gondozási helyére vagy annak megváltoztatására. (5) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a családjából kiemelt gyermek visszahelyezése érdekében a) a családgondozás biztosítása - az otthont nyújtó ellátást, illetve a területi gyermekvédelmi szakszolgáltatást végző intézménnyel együttműködve - a család gyermeknevelési körülményeinek megteremtéséhez, javításához, a szülő és a gyermek közötti kapcsolat helyreállításához, b) utógondozó szociális munka (a továbbiakban: utógondozás) biztosítása - az otthont nyújtó ellátást, illetve a területi gyermekvédelmi szakszolgáltatást végző intézménnyel együttműködve - a gyermek családjába történő visszailleszkedéséhez.
40. § (1) A települési önkormányzat a 39. §-ban meghatározott gyermekjóléti szolgáltatás feladatait önálló intézményként, illetve családsegítő szolgálat, vagy a 96. § (4)-(5) bekezdései szerinti egészségügyi vagy közoktatási intézmény szervezeti és szakmai tekintetben önálló intézményegységként, illetve a külön jogszabályban meghatározott képesítési előírásoknak megfelelő személy foglalkoztatásával biztosítja (a továbbiakban együtt: gyermekjóléti szolgálat). (5) Gyermekjóléti szolgálatot, gyermekjóléti központot egyházi és más nem állami fenntartó is működtethet.
77. § (1) A gyámhivatal a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi, ha a gyermek fejlődését a családi környezete veszélyezteti, és veszélyeztetettségét az alapellátás keretében biztosított szolgáltatásokkal, valamint a védelembe vétellel nem lehetett megszüntetni, illetve attól eredmény nem várható, továbbá, ha a gyermek megfelelő gondozása a családján belül nem biztosítható. Az átmeneti nevelésbe vétellel egyidejűleg a gyámhivatal a gyermeket nevelőszülőnél vagy - ha ez nem lehetséges - gyermekotthonban, illetve fogyatékos vagy pszichiátriai betegek otthonában helyezi el és gyámot (hivatásos gyámot) rendel. (3) Az átmeneti nevelésbe vétel addig biztosítja az egyéni elhelyezési terv szerint a gyermek otthont nyújtó ellátását, amíg a gyermek családja képessé válik a gyermek visszafogadására.
79. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel fennállásának szükségességét a gyám, a hivatásos gyám, a nevelőszülő vagy intézmény, valamint a vér szerinti családot gondozó gyermekjóléti szolgálat és a területi gyermekvédelmi szakszolgálat tájékoztatása, illetve javaslata, továbbá, ha szükséges a megyei, fővárosi gyermekvédelmi szakértői bizottság szakvéleménye alapján évente - a három éven aluli gyermek esetében félévente - felülvizsgálja. A felülvizsgálat eredményeképpen a gyámhivatal dönt az egyéni elhelyezési terv, illetve a gondozási hely fenntartásáról vagy módosításáról, továbbá - a feltételek fennállása esetén - a szülői felügyelet megszüntetése iránti per indításáról vagy, ha ez nem szükséges, a gyermek örökbefogadhatónak nyilvánításáról, vagy az átmeneti nevelés megszüntetéséről. (2) A gyámhivatal a szülő kérelmére vagy hivatalból a gyermek átmeneti nevelésbe vételét megszünteti, ha annak okai már nem állnak fenn.
82. § (1) A gyámhivatal az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti és tartós nevelésbe vétel iránti eljárással érintett gyermek gondozási helyét - a gyermek és az átmeneti nevelésbe vett gyermek szülőjének meghallgatása után - a (6) bekezdésben meghatározott megyei, fővárosi gyermekvédelmi szakértői bizottság, valamint a 132. § (1) bekezdésében meghatározott szerv vagy személy szakvéleményének segítségével határozza meg.
83. § (1) A gyámhivatal a nevelésbe vétel évenkénti - a három éven aluli gyermek esetében félévenkénti - felülvizsgálata során dönt az egyéni elhelyezési terv fenntartásáról vagy módosításáról, illetve a gyermek gondozási helyének esetleges megváltoztatásáról, melyhez szükség szerint kikéri a megyei, fővárosi gyermekvédelmi szakértői bizottság véleményét. (2) Az évenkénti felülvizsgálat célja annak megállapítása, hogy a gyermek egyéni szükségleteinek megfelelő-e az addig nyújtott ellátási forma, valamint az egyéni elhelyezési terv. (3) A gyámhivatal a gyermek gondozási helyét hivatalból vagy kérelemre megváltoztatja, ha a) azok a körülmények, amelyekre elhelyezési döntését alapozta később lényegesen megváltoztak, b) a kijelölt gondozási hely a gyermek érdekével ellentétes,
92. § (1) Az átmeneti vagy tartós nevelés megszűnése után - kivéve, ha a gyermeket örökbe fogadták - a gyámhivatal legalább egy év időtartamra elrendeli a gyermek és a fiatal felnőtt utógondozását feltéve, hogy az utógondozást a fiatal felnőtt maga is kéri. (2) Az utógondozás célja, hogy elősegítse a gyermek, illetve a fiatal felnőtt családi környezetébe való visszailleszkedését, önálló életének megkezdését. (3) A gyermek utógondozását a gyermek lakóhelye szerinti gyermekjóléti szolgálat, a fiatal felnőtt utógondozását a gyermekotthon, a nevelőszülői hálózatot működtető vagy - az Szt. hatálya alá tartozó fogyatékosok és pszichiátriai betegek otthonában elhelyezett gyermek esetén - a területi gyermekvédelmi szakszolgálat látja el. (4) Az utógondozás feladatainak ellátásába önkéntes segítők, társadalmi szervezetek, alapítványok és egyházi jogi személyek is bevonhatók.
124. § (1) Az eljárásra annak a települési önkormányzatnak a képviselő-testülete, jegyzője vagy az a gyámhivatal (a továbbiakban: eljáró szerv) illetékes, amelynek területén a) a gyermek szülői felügyeletet gyakorló szülőjének, gyámjának, b) az ügyei vitelében akadályozott, illetőleg cselekvőképességet érintő gondnokság alatt álló személynek, c) ideiglenes gondnokrendeléssel, zárgondnok kirendelésével, valamint gondnokság alá helyezési eljárással érintett személynek a lakóhelye van. (2) Ha a szülői felügyeletet együttesen gyakorló szülők bejelentett lakása különböző illetékességi területen található, az eljáró szerv illetékességét a gyermek bejelentett lakóhelye határozza meg. Ha a gyermek bejelentett lakóhelye egyik szülőjének lakóhelyével sem azonos, az a szerv jár el, amelynek területén az anya lakóhelye található.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.) [Hatályos: 2005.02.20. - 2005.06.30.]
84. § (1) A jegyző a Gyvt. 17. §-ának (2) bekezdésében foglalt szervek, személyek jelzése, kezdeményezése, javaslata alapján köteles a védelembe vétel iránti eljárást hivatalból lefolytatni. (2) A gyermekjóléti szolgálat a javaslatára indult védelembe vétel iránti eljárás során a) nyilatkozik az alapellátás eredménytelenségének okáról, a gyermek és a szülő együttműködési készségéről, b) megküldi a gyermekjóléti alapellátás során felvett adatlapot, környezettanulmányt és gondozási tervet, c) véleményt nyilvánít a gyermek veszélyeztetettségének okáról, d) javaslatot tesz a kirendelhető családgondozó személyére, e) javaslatot tesz a Gyvt. 68. §-a (3) bekezdésének a)-g) pontjai alapján szükséges intézkedésekre. (3) Ha a védelembe vétel iránti eljárás nem a gyermekjóléti szolgálat javaslatára indult, a jegyző megkeresi a gyermekjóléti szolgálatot a (2) bekezdés szerinti javaslat 15 napon belül történő megtételére. (4) A tartózkodási hely szerint illetékes jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során köteles beszerezni a lakóhely szerint illetékes jegyzőtől a gyermekre vonatkozó, korábban keletkezett iratokat.
86. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során tárgyalást tart. (2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt a védelembe vétel okának, céljának és jogkövetkezményeinek megismeréséhez. (3) A tárgyaláson meg kell hallgatni a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeken túl azt a családgondozót is, aki a gyermek gondozását a védelembe vételt megelőzően segítette. (4) Az eljárás során a gyermeket és a szülőt nyilatkoztatni kell arról, hogy vállalják-e a gyermekjóléti szolgálattal az alapellátás keretében való együttműködést. A nyilatkozattétel előtt a gyermeket és a szülőt figyelmeztetni kell az együttműködés hiányában alkalmazható jogkövetkezményekre.
105/A. § (1) A gyámhivatal a gyermek gondozási helyét kérelemre, valamint a nevelésbe vétel évenkénti - a 3 éven aluli gyermek esetében félévenkénti - felülvizsgálata során hivatalból megváltoztathatja. A gyámhivatal a kérelemre indult eljárást felülvizsgálatnak minősítheti. (2) A gondozási hely megváltoztatását kérheti a gyermek, a szülő, a gyermek gyámja, gondozója, a nevelőszülői hálózat működtetője, valamint kezdeményezheti a gyermekjogi képviselő és a területi gyermekvédelmi szakszolgálat. (3) A gyámhivatal a gondozási hely megváltoztatásához javaslatot kér a gyermekvédelmi szakszolgálattól azzal, hogy vizsgálata során véleményezze - a Gyvt. 83. §-ának (3)-(4) bekezdése figyelembevételével - a gyermek gondozási helyét is.
107. § (1) Az egyéni elhelyezési terv célja, hogy elősegítse a gyermek saját családjába történő visszahelyezését és ehhez meghatározza a szükséges feltételeket.
d) azokat a feltételeket, amelyekről a szülőnek és a gyermeknek kell gondoskodnia, és amelyek teljesítése nélkül az átmeneti nevelésbe vétel nem szüntethető meg,
109. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel éves - a 3 éven aluli gyermek esetében féléves - felülvizsgálata során tájékoztatást kér a gyámtól, a gyermekjóléti szolgálattól, a gyermekvédelmi szakszolgálattól, a nevelőszülői hálózat működtetőjétől, illetve a gyermekotthontól, továbbá szükség esetén a megyei (fővárosi), illetve országos gyermekvédelmi szakértői bizottságtól. (2) A gyámhivatal a felülvizsgálat során indokolt esetben tárgyalást tart, amelyre meghívhatja a szülőt, az ítélőképessége birtokában lévő gyermeket, valamint a gyermek gyámját, gondozóját, nevelőszülőjét, a gyermekjóléti szolgálat, a területi gyermekvédelmi szakszolgálat és a megyei (fővárosi), illetve országos gyermekvédelmi szakértői bizottság képviselőjét.
110. § (1) Az átmeneti nevelésbe vételt megszüntető, illetve a megszűnést megállapító határozat rendelkező része a 14. §-ban foglaltakon kívül tartalmazza a) az arra jogosult szülő vagy más személy felhívását a gyermek gondozására, b) annak megállapítását, hogy a szülő felügyeleti joga feléledt, vagy a gyámrendelés tényét, ha a gyermek harmadik személynél került elhelyezésre, c) a gyám felmentését és szükség esetén a gyám felhívását végszámadásának benyújtására, d) az otthont nyújtó ellátást biztosítók tájékoztatását e feladatuk megszűnéséről, e) az átmeneti nevelés megszűnésének megállapítása esetén annak okát, f) az utógondozás elrendelését és ennek érdekében a gyermekjóléti szolgálat, a nevelőszülői hálózatot működtető, a gyermekotthon vagy a területi gyermekvédelmi szakszolgálat felhívását a feladat ellátására [Gyvt. 92. § (1)-(3) bek.], g) a fiatal felnőtt kérelmére az utógondozói ellátás elrendelését, h) a gondozási díjfizetési kötelezettség megszüntetését, i) az illetékes jegyző felhívását a közgyógyellátási igazolvány visszavonására.