Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2772/2006. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos az Országgyűlési Biztosok Hivatala panaszirodáján szóban előadta, hogy 2003. év óta cselekvőképességet korlátozó gondnokság alatt áll.
A panaszost 2006. április 6-án epilepsziás rohama miatt mentő szállította a Fővárosi Önkormányzat Szent János Kórház és Rendelőintézet Neurológiai Osztályára (a továbbiakban: kórház).
A panaszos felépülése után a kórház a panaszos gondnokát értesítette a beteg elbocsátásáról. A gondnokot arra kérték, hogy menjen el a betegért. A panaszos gondnoka a kérésnek saját betegsége miatt nem tudott eleget tenni. Ezután a kórház a panaszost saját felelősségére engedte távozni, gyógyszert azonban nem kapott, azt nem írtak fel neki. Nem kapta meg iratait, és azokat a személyes tárgyait sem, amelyeket a mentő vele együtt szállított a kórházba. A panaszos azt a felvilágosítást kapta, hogy azokat csak a gondnokának adhatják át. A panaszos gondnoka írásban kérte, hogy gondnokoltja iratait, személyes tárgyait adják át neki. A panaszos ennek alapján az iratait megkapta, de személyes tárgyait nem.
A beadvánnyal kapcsolatban felmerült a tulajdonhoz való alkotmányos jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. A kórház főigazgatóját felkértem a panaszban foglaltakat vizsgálatára.

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
13 § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

Az alkalmazott jogszabályok
1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről (Eütv.)
12. § (1) A betegnek joga van a gyógyintézetet elhagyni, amennyiben azzal mások testi épségét, egészségét nem veszélyezteti. E jog csak törvényben meghatározott esetekben korlátozható. (2) A beteg távozási szándékát a kezelőorvosnak bejelenti, aki ezt a tényt a beteg egészségügyi dokumentációjában feltünteti.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
14. § (1) Korlátozottan cselekvőképes az a nagykorú, akit a bíróság ilyen hatállyal gondnokság alá helyezett. (5) Ha a belátási képesség korlátozottsága csak részleges, a gondnokolt minden olyan ügyben önállóan érvényes jognyilatkozatot tehet, amely ügycsoport tekintetében a bíróság a cselekvőképességet korlátozó ítéletben a gondnokolt cselekvőképességét nem korlátozza.
14/B. § (1) A korlátozottan cselekvőképes személy jognyilatkozata általános jelleggel, illetve a bíróság ítéletében meghatározott ügycsoportok tekintetében - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - csak akkor érvényes, ha azt a gondnoka beleegyezésével vagy utólagos jóváhagyásával tette. A gondnokolt és gondnoka közötti vita esetén a gyámhatóság dönt. Ha a korlátozottan cselekvőképes személy cselekvőképessé válik, maga dönt a függő jognyilatkozatainak érvényességéről. (2) A korlátozottan cselekvőképes személy a gondnoka közreműködése nélkül is a) tehet olyan személyes jellegű jognyilatkozatot, amelyre a jogszabály feljogosítja; b) megkötheti a mindennapi élet szokásos szükségleteinek fedezése körébe tartozó kisebb jelentőségű szerződéseket; c) rendelkezik a munkaviszonyból, munkaviszony jellegű jogviszonyból, társadalombiztosítási, szociális és munkanélküli ellátásból származó jövedelme 50%-ával; annak erejéig kötelezettséget is vállalhat; d) megköthet olyan szerződéseket, amelyekkel kizárólag előnyt szerez.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai
I. A panaszost 2006. április 6-án – orvosi dokumentáció nélkül – mentő szállította a kórházba. A panaszos szóban elmondta, hogy epilepsziás. A panaszos betegségét a kezelő orvosai nem látták tisztázottnak. A panaszosnál egy ritka betegség gyanúja merült fel, melynek kivizsgálását az orvosok célszerűnek tartották. Ezen betegség kivizsgálására tett orvosi javaslatot a panaszos nem fogadta el. A panaszos 2006. április 16-án saját felelősségére távozott a kórházból. A panaszos által mellékelt kórházi zárójelentés szerint a panaszos EEG, koponya CT, mellkas röntgen, pszichológiai és labor vizsgálatokon részt vett.
A kórház tájékoztatása szerint kezelése ideje alatt a panaszos azt a gyógyszert kapta, amit állítása szerint addig is szedett. A kórházi zárójelentésben „javasolt terápiaként” a panaszosnak a kórházban is adott gyógyszert tűntették fel. A panaszos részére új gyógyszert nem állítottak be a kórházban, ezért nem volt szükség otthoni gyógyszer felírására sem.
Megállapítottam, hogy panaszos a kórházi kezelés alatt több vizsgálaton részt vett, az addig is szedett gyógyszereit megkapta. Saját felelősségére azért távozhatott a kórházból, mert a kezelőorvosok által javasolt további vizsgálatokat visszautasította.
Előzőekre figyelemmel a panaszos beadványának egészségügyi ellátására vonatkozó részét, mint nyilvánvalóan alaptalant elutasítottam, országgyűlési biztosi intézkedést nem tettem.
II. A felvételkor a panaszos iratait, készpénzét és értéktárgyait a kórház pénztárában átadta. Az átvételről a pénztár „letétnyilvántartó kartont” és átvételi elismervényt állított ki.
A panaszos kórházból való távozásakor az osztályvezető főorvos és a főápoló a pénztárt formanyomtatvány kiállításával kérte, hogy a panaszosnak adják ki iratait, letéti pénzét és értékeit, a pénztár ezt nem teljesítette.
Miután a panaszos gondnoka – saját betegsége miatt – 2006. április 19-én írásban kérte, hogy a kórház a panaszos iratai, pénzét és értéktárgyait a panaszosnak adja ki, az osztályvezető főorvos és a főápoló aláírásukkal ellátott, új formanyomtatványon kérték a panaszos iratainak kiadását. A pénztár az iratokat a panaszosnak átadta.
A gondnok, felgyógyulása után – 2006. május 25-én – személyesen megjelent a kórházban. Az osztályvezető főorvos és a főápoló ismételten kiállított egy formanyomtatványt, melyben kérték, hogy a pénztár a panaszos letétben lévő dolgait a gondnoknak adja át. A gondnok a panaszos letéti tárgyait, pénzét átvette. 
A panaszos cselekvőképességét a bíróság általános jelleggel korlátozta. A Ptk. vonatkozó rendelkezése szerint a korlátozottan cselekvőképes személy jognyilatkozata általános jelleggel, illetve a bíróság ítéletében meghatározott ügycsoportok tekintetében csak akkor érvényes, ha azt a gondnoka beleegyezésével vagy utólagos jóváhagyásával tette. 
Álláspontom szerint nem tekinthető jognyilatkozatnak sem az, hogy a panaszos kórházba való szállításakor a nála lévő dolgokat a kórház pénztárába letétbe helyezte, sem az, hogy távozásakor azok részére kiadását kérte.
Ezért a kórház azon eljárása, hogy a panaszos készpénzét és értéktárgyait csak a gondnoknak adták át, a tulajdonhoz való alkotmányos jog sérelmének közvetlen veszélyét keletkeztette. 
A vizsgálatom során feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság elkerülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazásom alapján a Fővárosi Önkormányzat Szent János Kórház és Rendelőintézet főigazgatójánál 
kezdeményezem, hogy hasonló esetekben a korlátozottan cselekvőképes beteg letétbe helyezett értékeit távozáskor a betegnek, vagy az általa megbízott személynek adják ki, illetve erre irányuló nyilatkozatát ne tekintsék olyan nyilatkozatnak, amely a Ptk. vonatkozó szakaszai szerint csak gondnoka beleegyezésével, vagy utólagos jóváhagyásával teljesíthetők.

Budapest, 2006. augusztus 4.

Takács Albert sk.