Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2503/2006. sz. ügyben
(Kapcsolódó ügyek: OBH 3166/2004. OBH 2504/2006. OBH 2505/2006. OBH 2506/2006. OBH 2507/2006.)

Előadók: dr. Illisz László
dr. Hajas Barnabás

Az eljárás megindulása
Az elmúlt években több olyan beadvány (OBH 2339/2003.; OBH 3166/2004.; OBH 1044/2005.; OBH 3352/2005.; OBH 3605/2005.; OBH 5430/2005.) érkezett hivatalomhoz, melyben a panaszosok az M-RTL Televízió Rt. (a továbbiakban: RTL-Klub) Mónika Show, továbbá Balázs Show című műsorszámai előkészületeit, felvételeit, valamint a műsorszolgáltató eljárását sérelmezték. A panaszosok előadták, hogy a felvételeket megelőző tárgyalások és tájékoztatás során megtévesztették őket, a felvételek során pedig olyan helyzetbe hozták őket, amelyet megalázónak éreztek. 
Az OBH 2339/2003. számra iktatott beadvány szerint a műsornak más volt a témája, mint amire a kiskorú panaszos jelentkezett (és amihez a törvényes képviselője is hozzájárult). A kiskorú panaszos sérelmezte továbbá, hogy a felvétel alatt az édesanyja nem lehetett jelen. A panaszos és törvényes képviselője a felvételt követően kifogásait eljuttatta a szerkesztőségbe, ennek ellenére a felvételek adásba kerültek.
Az OBH 3166/2004. számú ügyben a panaszos a helyi önkormányzat jegyzőjét kérte, hogy kezdeményezze intézkedésemet. A beadvány szerint az RTL-Klub munkatársa telefonon megkereste, és rá akarta bírni arra, hogy szerepeljen egy műsorban, ahol a magánéletét a nyilvánosság elé tárja. „[A panaszos] évek óta rettegésben él, mivel volt férje […] a válás óta zaklatja őt és nyolc éves kislányukat. [… A panaszos] kénytelen belenyugodni ebbe a helyzetbe. Kálváriáját szinte az egész város ismeri. Mindezt tetézte az említett televíziós csatorna tolakodó magatartása. Az RTL-Klub megfenyegette az asszonyt, hogy ha nem jelenik meg a felvételen, kizárólag a férj verzióját fogja megismerni a közönség, az pedig lejárathatja őt ország-világ előtt.”
Az OBH 1044/2005. számú ügyben értelmi fogyatékos, rokkantnyugdíjas panaszos azt sérelmezte, hogy a Balázs Show 2004. március 1-i felvétele előtt nem tájékoztatták a műsor tartalmáról, a műsorban egy női szereplő azt állította, hogy ő bezárta egy lakásba, nem engedte el és szexuálisan zaklatta, továbbá, hogy ő bűnöző. A panasz tartalmazta azt is, hogy őt a felvétel során a közönség soraiból valaki fejbe vágta. A panaszos állítása szerint csak azzal a feltétellel engedték el a felvételről, hogy a megállapodást aláírja. (A panaszost ezt követően az utcán egy ismeretlen személy bántalmazta, ezért a rendőrségen feljelentést tett.) A panaszos később kérte a szerkesztőt, hogy az a felvétel – amelyen megrágalmazták – ne kerüljön adásba, de a szerkesztő tájékoztatta őt arról, hogy a felvételek elkészültek, és amiért büntetőfeljelentést tett, a felvételek adásba is kerülnek. 
Az OBH 3352/2005. számra iktatott beadvány szerint a panaszost a Mónika Show-ba azzal az indokkal hívták be élettársával, hogy a roma és magyar párok párkapcsolatáról fogják őket kérdezni, ezzel szemben élettársa és annak – panaszost rendszeresen zaklató – korábbi partnerének kapcsolatáról szólt a műsor. A panaszos és élettársa a felvétel helyszínén szóban és írásban, azt követően pedig jogi képviselő útján írásban kezdeményezte, hogy a műsor ne kerüljön adásba, mert ők ilyen témájú műsorban nem kívántak szerepelni. Kérésüket a műsor készítői és a műsorszolgáltató jogi képviselője is elutasította, a felvételek 2004. január 7. napján adásba kerültek. 
Több panasz kitért arra is, hogy ha a panaszosok korábban tudomást szereztek volna a műsor valós témájáról, abban nem kívántak volna részt venni, és arra is, hogy nem állt módjukban megakadályozni az adott műsorszám adásba kerülését. (Ezutóbbi oka egyrészt, mert a műsorszolgáltatók, illetve a műsorszám készítői 1.000.000,- Ft mértékű kötbért, valamint az újragyártással kapcsolatban felmerülő káruk érvényesítését helyezték kilátásba.) 
Az egyedi panaszokhoz hasonló eseteket bemutató beadványokkal fordult hozzám az Országos Rádió és Televízió Testület (a továbbiakban: ORTT) egy tagja is, aki a panaszosokon túl az ORTT hasonló ügyekben folytatott gyakorlatát sérelmezte. Az általa leírt esetek szerint a műsort gyártó cég megtévesztette, vagy nem megfelelően tájékoztatta a szereplőket. 
Tekintettel arra, hogy a beadványok alapján a jogállamiság elve, és az abból következő jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1) bekezdés), az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § (1) bekezdés), az emberi méltósághoz (alkotmány 54. § (1) bekezdése) valamint a gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való joga (Alkotmány 67. § (1) bekezdés) sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja nem volt kizárható, együttes vizsgálatot folytattam. Ennek során megkeresetem az ORTT elnökét. Az OBH 3166/2004. számú ügyben tájékoztatást kértem az RTL-Klub vezérigazgatójától is.
Az ORTT elnöke arról tájékoztatott, hogy az ORTT 2160/2005. (X.19.) számú határozatával elrendelte az OBH 2339/2003., OBH 1044/2005., OBH 3352/2005. számú ügyekben a műsorszámok tartalmi vizsgálatát. Figyelemmel arra, hogy valamennyi ügy tényállása nagyon hasonló volt, az OBH 2339/2003.; OBH 3166/2004.; OBH 1044/2005.; OBH 3352/2005.; OBH 3605/2005.; OBH 5430/2005. számú ügyekben vizsgálatomat felfüggesztettem. Az ORTT elnökétől kapott válasz után elrendeltem a panaszok további vizsgálatát.

A megállapított tényállás
Az OBH 2339/2003. számú ügy új száma a felfüggesztés feloldását követően – a továbbiakban: új szám –, az OBH 2506/2006. számú ügyben a 2003. április 18-i megkeresésemben kértem az ORTT-t, hogy hatáskörében a Mónika Show 2003. március 16-i felvételét sérelmező panaszt vizsgálja meg, és ennek eredményéhez képest a sérelem elhárítására soron kívül intézkedjen. Azt is kértem, hogy a vizsgálat eredményéről – ezen belül a konkrét ügyről – és tett vagy tervezett intézkedésükről 30 napon belül tájékoztasson. Kértem, hogy a tájékoztatás térjen ki arra is, hogy a szerkesztőség mulasztott-e, amikor a panaszosok írásbeli tiltakozására nem reagált. Megkeresésem tartalmazta továbbá, hogy a panaszosokkal soron kívül közöljék, milyen jogvédelmi eszközök állnak rendelkezésükre, ideértve a felvétel megsemmisítését, az adás megakadályozását is. Végül kértem, hogy ha az ügyben az ORTT Panaszbizottsága jogosult eljárni, a panaszt oda is továbbítsák. 
Az RTL-Klub arról tájékoztatott, hogy „a panaszosok hozzá[ju]k is eljuttatták hasonló tartalmú levelüket, és megvizsgált[á]k az esetüket. [… A panaszost] szereplésre nem kényszerítette senki, a felvétel közben a panaszos fel is állt és kisétált a stúdióból, majd magától, minden kényszer ellenére (sic!) visszajött és folytatta a szereplést.”
Megkeresésemre az ORTT-től huzamosabb ideig nem érkezett válasz, ezért 2005. május 12. napján ismételten kértem, hogy korábbi megkeresésemet 15 napon belül teljesítsék. 
Ismételt megkeresésemre – a határidőt jelentősen túllépve – 2005. június 6-án kelt levelében az ORTT főigazgatója arról tájékoztatott, hogy az ügyben az RTL Klubtól kértek információt, amint az rendelkezésükre áll, haladéktalanul megküldik válaszukat. Tájékoztatott arról is, hogy korábbi megkeresésem „sajnálatos adminisztrációs hiba miatt nem került feldolgozásra”.
2005. július 26. napján több ügyben – OBH 1044/2005. (új száma: OBH 2507/2006.); OBH 3352/2005. (új száma: OBH 2504/2006.); OBH 3605/2005. (új száma: OBH 2503/2006.) – is megkerestem az ORTT elnökét. Kértem, hogy a korábbi megkeresésemre válaszát – a szoros tárgybeli összefüggés ellenére – soron kívül, és nem az újabb megkeresésemre adott válasza részeként küldje meg.
Az ORTT elnöke kérésemet nem külön, hanem a több ügyet érintő megkeresésemre adott válaszában teljesítette. Ebben kifejtette, hogy a panaszos ügyében az ORTT „megkereste az M-RTL Rt-t, amely 2005. június 22-én kelt válaszához mellékelte az IKO Production Kft. tájékoztatását”, az ORTT „2005. július 25-től augusztus 19-ig nyári ülésezési szüntetet tartott, így a folyamatban lévő ügyek intézése némiképp hosszabb időt vesz igénybe, mint általában.”
Az ORTT megkeresésem alapján közigazgatási eljárást indított az OBH 2339/2003., az OBH 1044/2005. és az OBH 3352/2005. számú panaszok alapján, ennek eredményeként 2470/2005 (XI. 30.) sz. határozatában a következőket állapította meg:
— az OBH 1044/2005. számú ügyben készült felvétel nem került adásba, így az ORTT az eljárást megszűntette.
— az OBH 2339/2003. és az OBH 3352/2005. számú ügyekben az ORTT „azt az álláspontot alakította ki, hogy a műsorszámokkal a műsorszolgáltató nem sértette meg a [rádiózásról és televíziózásról szóló, 1996. évi I. törvény (a továbbiakban: Médiatv.)] rendelkezéseit, így a közigazgatási eljárást megszüntette.”
Az ORTT elnökétől kapott tájékoztatás szerint az ORTT-hez, valamint Panaszbizottságához a Mónika Show-val kapcsolatban több panasz érkezett. Ezekben a panaszosok (köztük a szereplőkön kívül egy városi gyámhivatal vezetője) a műsorkészítők – a már leírtakhoz nagymértékben hasonló – megtévesztő magatartását, valamint a felvételen történő részvételre való rábírás érdekében tanúsított eljárását (zaklató, illetve fenyegető telefonhívások SMS-ek) sérelmezték. Az utóbbi esetben az ORTT – hatásköre hiányában – nem indított eljárást. A Mónika-show miatt korábban érkezett beadványok alapján a műsorszolgáltatóval konzultált.
Az OBH 3166/2004. számú ügyben a Mónika Show főszerkesztője arról tájékoztatott, hogy a panaszos „2004. április 5-én levelet írt [a társaságnak] azzal, hogy megkeresték őt a kollégák, és felkérték, hogy szerepeljen a Mónika show, c. műsorban. A hölgy leírta levelében, hogy ő visszautasította a felkérést. A kollégák ezt már akkor tudomásul vették, amikor a hölgy szóban jelezte ezt, épp ezért semmilyen hozzátartozója nem lett meghívva a műsorba. Senki nem beszélt tehát a hölgyről távollétében sem. […] A hölgy levelét azért furcsáll[ják], mert már a szóbeli beszélgetésekkor egyértelmű volt kollégá[ik] számára, hogy nem kíván szerepelni, és ezt jelezték is a hölgynek. […]” A főszerkesztő nekem címzett levelében azt is kifejtette, hogy a műsor készítői munkájuk során kiemelt figyelmet szentelnek a személyhez fűződő jogok, így különösen a becsület és az emberi méltóság védelmére, […]” ezért nem ért egyet a panaszos műsorkészítést kifogásoló nyilatkozatával. Az RTL-Klubtól kapott tájékoztatás szerint a Mónika show nem közszolgálati műsorszám. 
Vizsgálatom során tanulmányoztam több sajtószervnek a panaszokhoz hasonló ügyeket feldolgozó tudósításait, riportjait is. A Népszabadság c. napilap a 2001. december 22-én megjelent, „Átvert szereplők a Mónika-show-ban?” (http://www.nol.hu/cikk/41061) című cikkében a vizsgált panaszokhoz hasonló eseteket mutatott be. A műsor akkori producere szerint „[…] sok esetben csak így tudják elérni, hogy a stúdióban megjelenjen valaki. Mint mondta, ezt nem rosszindulatból teszik, hanem igazságot akarnak tenni. A producernek tudomása van arról, sokan érzik úgy, hogy átverték őket. Holott a velük kötött szerződésben felhívják a figyelmüket arra, hogy az adás közben előfordulhatnak váratlan vagy a szereplőket rosszul érintő történések. Ha ezt a nyilatkozatot nem írják alá, nem is kerülnek műsorba. […] A producer szerint naiv, aki a Mónika-show-t ismerve azt hiszi, hogy valóban az érdekes munkája miatt hívják be.”
Az index.hu internetes újság 2006. január 17-én megjelenet, „Lánclevél leplezné le a Mónika Show-t” című írása egy ún. lánclevélből a következőket idézi: „[…] Embereket kell átverni (finomítottam az általunk használt kifejezést), sok embert. Telefonálni kell. »XY vagyok az RTL Klub televíziótól, zavarhatom egy percre?« Ilyen egyszerű. Az emberek többsége (sajnos) megtiszteltetésnek veszi, hogy egy ilyen fontos helyről megkeresték, így a »szóba elegyedéssel« nincs gond. Ha már beszélünk, nincs baj. Bele kell túrni az alany életébe, és minél cifrább, mocskosabb dolgot kell kihúzni belőle. Örülünk a »sima megcsalásnak« is, de egy »agresszív, feleségét verő és megalázó férfi« története egyenesen főnyeremény. Egy komolyabb történet, fajtalankodással, pedofíliával és erőszakkal megtűzdelve persze jobban fizet. Ha az ember egy sztori kedvéért tönkretesz egy házasságot, barátságot, kapcsolatot, családot, a magas nézettséget is borítékolhatja, ami házon belül nagy megtiszteltetés” – állítja az ismeretlen levélíró, aki ennél tovább is megy, azt mondja, hogy a Mónika Showban egyszerűen átverik a szereplőket.
„Néha az embereknek karrierlehetőséget, jogi segítséget kell ígérni, és persze a vidékieket haza is fuvarozzuk! Vagy ha nem, akkor biztosan talál valami vonatot forgatás után, az már nem a mi gondunk. (Ez a történet egy kétgyermekes hölggyel esett meg, egy új kollégám emiatt mondott fel két ledolgozott hét után. Az ő szájába adták a hazugságot. A nő várta a beígért kocsit, de az nem jött.) Természetesen a szereplővel előre megbeszélt tiszteletdíjtól (10-15 ezer Ft) általában nem nehéz eltekinteni a felvétel utáni kavarodásban.”
A Mónika Show producere a lánclevél tartalmát való tényt, hamis színben feltűntetőnek, illetve valótlannak tartotta. („A levél néhány igazságot önt le iszonyatosan sok hazugsággal”) Elmondta, hogy „egyáltalán nem úgy keres[ik] a vendégeket, ahogy az a levélben szerepel. Nem találomra hívogat[ják] az embereket, hanem először kitalál[ják] a témát, és ahhoz próbál[nak] megszólalókat keríteni.”

Az érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

A vizsgálat megállapításai
I. Először azt vizsgáltam meg, hogy a műsorszolgáltató (RTL-Klub) eljárására, döntéseire, vagy ezek elmaradására kiterjed-e az ombudsman vizsgálati jogosultsága. Az Obtv. az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében az érintettnek nincs reális lehetősége annak megválasztására, hogy az igényelt szolgáltatást kitől vegye igénybe, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe. A közszolgálati műsor és a közszolgálati műsorszám Médiatv. 2. § 18-19. pontjaiban meghatározott fogalmára is figyelemmel megállapítottam, hogy a közszolgálati műsorszámokkal összefüggésben hatásköröm kiterjed a műsorszolgáltatók – mint közszolgáltatást végző szervek – eljárásának vizsgálatára. Az RTL-Klub „Mónika Show” című műsora azonban nem minősül közszolgálati műsorszámnak, vagyis jelen ügyben nem volt hatásköröm az RTL-Klub eljárásának vizsgálatára, ezért azt mellőztem.
(18. Közszolgálati műsor: az a műsor, melyben a közszolgálati műsorszámok meghatározó szerepet játszanak, és amely a műsorszolgáltató vételkörzetében élő hallgatókat, nézőket rendszeresen tájékoztatja közérdeklődésre számot tartó kérdésekről.
19. Közszolgálati műsorszám: a műsorszolgáltató vételkörzetében (országos, körzeti, helyi) élő hallgatók, nézők tájékozódási, kulturális, állampolgári, életviteli szükségleteit, igényeit szolgáló műsorszám, így különösen: a) a művészeti alkotás, az egyetemes, a magyar és a magyarországi nemzeti és etnikai kisebbségek kultúráját, valamint a magyarországi nemzeti és etnikai kisebbségek életét, a kisebbségi álláspontokat bemutató közlés, b) oktatási, képzési célú ismeretek közzététele, c) tudományos tevékenység és eredmények ismertetése, d) a vallásszabadság megvalósulását szolgáló, valamint az egyházi és a hitéleti tevékenységet bemutató műsorok, e) a gyermek- és ifjúsági műsorok, valamint a gyermekvédelem céljait szolgáló ismeretterjesztő, felvilágosító műsorok, f) a mindennapi életvitelt segítő, az állampolgárok jogi és közéleti tájékozódását szolgáló, az egészséges életmódot, a környezetvédelmet, a természet- és tájvédelmet, a közbiztonságot, a közlekedésbiztonságot elősegítő ismeretek terjesztése, g) az életkoruk, testi, szellemi vagy lelki állapotuk, társadalmi körülményeik következtében súlyosan hátrányos helyzetben lévő csoportok számára készített műsorszám, h) a hírszolgáltatás.)
A műsort gyártó cég ugyancsak nem tekinthető közszolgáltatást végző szervnek, így ennek eljárását sem vizsgálhattam.

II. Megállapítottam viszont, hogy mivel az ORTT megkeresésemre, az általam – az Obtv. 18. § (10) bekezdésben foglaltaknak megfelelően – biztosított határidőt többször, jelentősen túllépve, ismételt megkereséseim ellenére, érdemben csak több mint két és fél év után válaszolt, önmagában a jogállamiság elvével és az abból levezethető jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot eredményezett. Ennek megállapítását annak ellenére nem tartottam mellőzhetőnek, hogy a vizsgált ügyekben benyújtott panaszok tárgya nem ez volt.

III. Az OBH 4247/2003. sz. – az ORTT korábbi elnökének beadványa alapján indult – ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a következőket állapította meg: „előfordult azonban olyan eset is (2002. január 10-i határozat), amikor a »Bár« című műsor kapcsán a Médiatörvény 3. § (2) bekezdése – mely szerint a műsorszolgáltató köteles tiszteletben tartani a Magyar Köztársaság alkotmányos rendjét, tevékenysége nem sértheti az emberi jogokat – alapján került megállapításra a jogsértés. Ez a döntés kifejezetten az emberi méltósághoz való joggal összefüggésben vizsgálta a műsorok tartalmát. Megállapította, hogy »a szereplők az alapvető és személyhez fűződő jogaik olyan nagy részéről mondtak le, hogy ezáltal a műsorkészítők eszközeivé kommercializálódtak.« A határozat szerint a műsorkészítő megsértette a szereplők emberi méltóságát, és ezzel társadalmi érdeket veszélyeztetett. Az ORTT megállapította, hogy a szereplőkkel előzetesen aláíratott szerződésben a szereplők széles körben voltak kötelesek alapvető jogaikról lemondani, és nem hívták fel figyelmüket a lehetséges súlyos hátrányokra. Kifogásolta azt is, hogy a szerkesztők – a felelősséget az önrendelkezési jogra hivatkozással magukról elhárítva – az egyik szereplő kifejezett kérése ellenére őt megalázó helyzetben mutatták be. Egyetértett azzal a Testület, hogy az önrendelkezési joga alapján mindenki szabadon dönthet arról, hogy mely alapvető jogáról mond le, azonban úgy ítélte meg, hogy a személyi szabadság határait túllépve a szereplők eszközzé váltak a műsorkészítő kezében.”
Úgy vélem, hogy a jelen vizsgálatommal érintett műsorszámok esetén az ORTT idézett döntése követhető, sőt követendő lett volna. 
Az egyén önrendelkezési joga az emberi méltósághoz való alkotmányos jog része. A műsorszolgáltatók eljárása során az eljárásban részt vevő magánszemélyek önrendelkezési jogának megfelelő védelmet kell kapnia a műsorszolgáltatókkal szemben, azokkal a megszorításokkal, amelyek az eljárás jellegéből következnek. Ebből fakadóan a műsorszolgáltatót az a kötelezettség terheli, hogy működése során az emberi méltóság tiszteletben tartása mellett járjon el, és senkinek ne okozzon indokolatlan hátrányokat. Ez következik a Médiatv. 3. § (2) bekezdésében foglalt, a műsorszolgáltatót terhelő kötelezettségből is. 
Amint arra már az OBH 4811/2004. számú jelentésemben is hivatkoztam, az adatvédelmi biztos 2004. január 28-án kelt, a Blikk című napilap 2004. január 27-i számában megjelent, egy válogatott labdarúgó tragikus haláláról tudósító cikkel kapcsolatban közleményt adott ki. Aszerint a napilap „úgy tudósított […], hogy a címoldalán közzétette a szerencsétlenül járt sportoló haláltusája közben készült fényképét, megsértve ezzel emberi méltóságát, képmása és személyes adatai védelméhez fűződő jogát. Az ilyen sokkoló hatású képek bemutatása a személyiségi jogok lábbal tiprását jelenti, és sérti a jóérzésű emberek kegyeleti érzéseit is. Az újság eladott példányszámának növelése, a piaci verseny nem szolgáltathat elegendő indokot az ilyen mértékű jogsértésekre. 
Személyiségi jogai csak az élő természetes személynek vannak, az ember halálával megszűnik a jogképessége. Ez azonban nem eredményezheti azt, hogy az elhunyt adataival, képmásával az újságíró szabadon rendelkezzék, mert az adott személy halála után is tiszteletben kell tartani magánéletét, emberi méltóságát. Tudomásul kell venni, hogy a sajtószabadság nem önmagában érvényesülő alkotmányos jog, hanem csak a személyiségi jogok védelmével összhangban érvényesülhet.”
Az adatvédelmi biztos tehát nyomatékosan felhívta az un. „bulvárújságírásban” dolgozó újságírók figyelmét a mértékletesség, nagyobb empátia és a személyiségi jogok tiszteletének fontosságára. 
A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 80. § (1)-(2) bekezdései kimondják, hogy a személyhez fűződő jogok megsértését jelenti a más képmásával vagy hangfelvételével kapcsolatos bármiféle visszaélés. Képmás vagy hangfelvétel nyilvánosságra hozatalához – a nyilvános közszereplés kivételével – az érintett személy hozzájárulása szükséges. A Legfelsőbb Bíróság kialakult gyakorlata szerint a képmás nyilvánosságra hozatalának tilalma nem vonatkozik a nyilvános eseményekről, rendezvényekről, táj- utcarészletekről készült felvételekre, amikor tehát az ábrázolás módja nem egyéni, amikor a felvétel összhatásában örökít meg a nyilvánosság előtt lezajlott eseményeket. A nyilvánosságra hozatalhoz a felvételen ábrázolt személy hozzájárulására van viszont szükség, ha megállapítható a felvétel egyedisége, egyéni képmás jellege.
A panasszal érintett esetekben bárki számára megállapítható volt a szereplők személye, ezzel a felvételek egyedivé váltak. Nem volt azonban kizárható, hogy a szereplők hozzájárulása nem volt önkéntes, hozzájárulásuk megadása más helyzetre vonatkozott, esetleg a szereplőknek megközelítőleg pontos ismereteik nem is voltak a megállapodás tartalmáról, valamint az abban kikötött jogkövetkezményekről.
Több esetben az is egyértelműen megállapítható volt, hogy a panaszosok írásbeli nyilatkozatban kifejezetten visszavonták hozzájárulásukat, ennek ellenére adásba kerültek a felvételek. Ez fogalmilag sértette az emberi méltósághoz, valamint az abból következő önrendelkezési jogot. A műsorszámok emberi méltóságot sértő jellegét azonban nem vette figyelembe az ORTT akkor, amikor közigazgatási eljárásában azt állapította meg, hogy a műsorszolgáltató nem sértette meg a Médiatv. rendelkezéseit. Úgy vélem, hogy műsorszámok ennyire nyilvánvalóan emberi méltóságot sértő jellege önmagában alkalmas lett volna arra, hogy az ORTT a Médiatv. 3. § (2) bekezdésében foglaltak megsértését megállapítsa. Az ORTT azzal, hogy közigazgatási eljárása során nem vizsgálta, illetve nem volt figyelemmel arra, hogy a panaszosok kifejezetten visszavonták korábbi hozzájárulásukat, a jogállamiság elvével, és az abból következő jogbiztonság követelményével, az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettségével, valamint az emberi méltósághoz, illetve az abból fakadó önrendelkezéshez való joggal összefüggő visszásságot okozott.

IV. Amint azt már több jelentésemben is kifejtettem, az alapjogok megsértését semleges vagy pozitív színben feltűntető műsorszám súlyos morális bizonytalanságot kelthet a kiskorúakban. Az ilyen tartalmat is bemutató műsorokat a közzététel előtt a műsorszolgáltatóknak kell megfelelően klasszifikálni. Azokat az eseteket pedig, amelyekben a megfelelő minősítésre nem (esetleg nem megfelelően) került sor, vagyis amikor a műsorszám nem a megfelelő jelzéssel, nem a megfelelő időpontban került közzétételre – az erőszakhoz, illetve a szexualitáshoz hasonlóan – a gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való jogának érvényesülése érdekében az ORTT-nek felügyeleti és ellenőrzési jogkörében vizsgálnia kell.
Az ORTT a vizsgált műsorszámok tartalmi elemzése során azzal, hogy nem vette figyelembe, hogy a műsorszámok az emberi méltósághoz való jog megsértését semleges színben tüntették fel (ilyen a felvétel érintett tiltakozása ellenére történő bemutatása), a gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggő visszásságot okozott.

V. Amennyiben az ORTT azt tapasztalja, hogy a műsorszolgáltató a kiskorúak fizikai, szellemi vagy erkölcsi fejlődésének kedvezőtlen befolyásolására alkalmas műsorszámot (és annak műsor-előzetesét) nem a megfelelő idősávban, illetve az előírt jelzések feltűntetése nélkül tett közzé, az ORTT-nek következetesen fel kell lépnie a jogsértő állapot megszüntetése, a további jogsértés megelőzése érdekében. Ennek során olyan szankciókat kell alkalmaznia, amelyek mind a generális prevenciót (vagyis, hogy valamennyi műsorszolgáltatót visszatartsa a jövőbeni jogsértéstől), mind a speciális prevenciót (a jogsértőt visszatartsa egy eseteleges újabb jogsértéstől) képesek megvalósítani. 
Korábbi jelentéseimben már megállapítottam, hogy az ORTT által alkalmazható szankciórendszer, illetve az alkalmazott szankciók nem alkalmasak arra, hogy a műsorszolgáltatókat a Médiatv.-ben, valamint a műsorszolgáltatási szerződésben foglalt kötelezettségek maradéktalan teljesítésére kényszerítse. Az ORTT által kezdeményezett konzultáció – amellett hogy annak átütő eredményeiről nem kaptam tájékoztatást – ezt tovább erodálta. (Nem teljesen mellékesen: a „konzultáció” meglehetősen nehezen tekinthető hatósági eljárásnak, sokkal inkább emlékeztet a közigazgatási szerződés történeti kialakulásának legkorábbi (külföldi) szakaszában folytatott egyeztetésekre. Mindez pedig alátámasztja a közjogtudomány azon álláspontját, miszerint a műsorszolgáltatási szerződés közigazgatási (bár nem hatósági) szerződés.)
Arra is felhívtam már a figyelmet, hogy amint azt az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában is kifejtette, „az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. … A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon.” Ezekre tekintettel jelen vizsgálatom során is megállapítottam, hogy az ORTT alkotmányos kötelezettségét nem teljesítette (objektív alapjogvédelmi kötelezettség) a gyermek fejlődésének védelme érdekében, vagyis nem, illetve nem megfelelően járt el azokban az ügyekben, melyekben a szereplők visszavonták ugyan hozzájáruló nyilatkozatukat, mégis adásba kerültek a velük készült felvételek. Az ORTT ezen mulasztásával ugyancsak az emberi méltósághoz való joggal, valamint a gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggő visszásságot okozott. 
A Médiatv. 112. § (1) bekezdése szerint „Ha a műsorszolgáltató az e törvényben, illetve a szerzői jogról szóló törvényben, valamint a műsorszolgáltatási szerződésben és a rádióengedélyben előírt feltételeket és előírásokat nem teljesíti vagy megsérti, … az ORTT
a) felhívja a műsorszolgáltatót a sérelmezett magatartás megszüntetésére,
b) írásbeli figyelmeztetésben megállapítja a jogsértést, és felhívja a műsorszolgáltatót a jogsértés megszüntetésére, illetve arra, hogy a jövőben tartózkodjon a jogsértéstől,
c) meghatározott időre, de legfeljebb harminc napra felfüggeszti a műsorszolgáltatási jogosultság gyakorlását,
d) érvényesíti a szerződésben megállapított kötbért,	
e) a közszolgálati műsorszolgáltatóval, a bejelentés alapján műsorszolgáltatást végző műsorszolgáltatóval szemben, illetve a Panaszbizottság kezdeményezésére bírságot szab ki a 135. § szerinti összeghatárok között,
f) azonnali hatállyal felmondja a szerződést.”
A Médiatv. idézett rendelkezései nem csak megengedik, hanem elő is írják az ORTT számára az eljárást és a meghatározott hátrányok alkalmazását. A vizsgált esetek közül azonban csak néhányban állapította meg az ORTT a Médiatv. valamely rendelkezésének megsértését, azonban azokban is – meglátásom szerint – meglehetősen aránytalan, a 112. § (1) bekezdés b) pontja szerinti szankciót alkalmazott. Az ORTT eljárási kötelezettségének nem tett eleget akkor, amikor a műsorszolgáltatóval a szereplői megállapodások tartalmáról pusztán konzultációt kezdeményezett, és nem alkalmazott megfelelő szankciót. Az a körülmény, hogy az ORTT nem minden törvénysértés esetén járt el, továbbá szankcionálási gyakorlata során nem értékelte az összes törvénysértést és szerződésszegést, a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okozott.

VI. Megállapítottam, hogy a felvételen való részvételre történő rábírás vizsgálatára nem rendelkezem hatáskörrel, mert az nem hatóság, vagy közszolgáltatást végző szerv eljárása során történt. Az ORTT is helytállóan állapította meg hatásköre hiányát ebben a kérdésben, ugyanis a sérelmezett magatartást nem a műsorszolgáltató fejtette ki. Ezért ezzel összefüggésben jelentésem nem tartalmaz megállapításokat.

Intézkedéseim
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem az ORTT-nél, hogy a jövőben – arra jogosult által előterjesztett panasz alapján a Médiatv. 3. § (2) bekezdésének rendelkezésére figyelemmel – hatósági ellenőrzési jogának gyakorlása során minden indokolt esetben érdemben vizsgálja meg, hogy a műsorszolgáltató tiszteletben tartja-e a Magyar Köztársaság alkotmányos rendjét, tevékenysége nem sérti-e az emberi és a törvény által védett személyiségi alanyi jogokat. Ezen kívül minden olyan ügyben gyakorolja hatáskörét, amelyben felmerül annak gyanúja, hogy a műsorszolgáltatók megsértették a Médiatv. rendelkezéseit.
Minden esetben, amikor megállapítja a Médiatv. megsértését vagy szerződésszegést, a speciális- és generális prevenció megvalósulása érdekében, alkalmazzon a jogsértés súlyának megfelelő, arányos szankciót.

Budapest, 2006. november 30.
Takács Albert sk.