Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2277/2006. számú ügyben

Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása
Dr. B. Mária ügyvéd panasza szerint, 15 éves fia, K. Máté ellen rablás bűntettének gyanúja miatt büntetőeljárás indult, és az ügyben eljáró nyomozók nem tették lehetővé, hogy védőként vegyen részt az eljárásban.
A rendőrségre előállított, és szüleitől elkülönített fiatalkorút azzal próbálták megfélemlíteni, hogy, ha nem tesz vallomást, a fogdába helyezik. A gyanúsítotti kihallgatást végül nem fejezték be, de a nyomozók kijelentették, hogy a fiút reggelig a kapitányságon tartják, ha a panaszos nem egyezik bele, hogy lakásán házkutatást tartsanak. Kényszerűségből hozzájárult az intézkedéshez, ami hajnali 2 órától 4 óráig tartott.
A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (3) A büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem joga. A védő nem vonható felelősségre a védelem ellátása során kifejtett véleménye miatt.

Alkalmazott jogszabályok
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
33. § (2) b) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt, aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról
45. § (1) Nem lehet védő a) a sértett, a magánvádló, a pótmagánvádló, a magánfél és képviselőjük, valamint ezek hozzátartozója, b) aki az ügyben mint bíró, ügyész vagy mint a nyomozó hatóság tagja járt el, valamint az ügyben eljárt vagy eljáró bírónak, ügyésznek vagy a nyomozó hatóság tagjának a hozzátartozója, c) aki a terhelt érdekével ellentétes magatartást tanúsított, vagy akinek az érdeke a terheltével ellentétes, d) aki az ügyben szakértőként, illetőleg szaktanácsadóként vesz vagy vett részt, e) aki az ügyben tanúként vesz vagy vett részt, kivéve, ha a 81. § (1) bekezdésének b) pontja alapján nem volt kihallgatható, illetve ha a 82. § (1) bekezdésének c) pontja alapján a tanúvallomást megtagadta, f) aki az ügyben terheltként vesz részt.
(2) A tanú érdekében eljáró ügyvéd ezzel egyidejűleg nem lehet védő.
(3) A védő kizárásáról a bíróság határoz.
47. § (1) Védőt elsősorban a terhelt hatalmazhat meg. Meghatalmazást a terhelt törvényes képviselője vagy nagykorú hozzátartozója, külföldi állampolgár terhelt esetén hazája konzuli tisztviselője is adhat. A meghatalmazásról a terheltet értesíteni kell.
(2) A meghatalmazást ahhoz a bírósághoz, ügyészhez, illetőleg nyomozó hatósághoz kell benyújtani, amely előtt a meghatalmazás időpontjában a büntetőeljárás folyamatban van. A meghatalmazott védő a meghatalmazás benyújtását követően gyakorolhatja eljárási jogait.

1991. évi LXIV. törvény a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről
40. cikk
1. Az Egyezményben részes államok elismerik a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított, vádolt vagy abban bűnösnek nyilvánított gyermeknek olyan bánásmódhoz való jogát, amely előmozdítja a személyiség méltósága és értéke iránti érzékének fejlesztését, erősíti a mások emberi jogai és alapvető szabadságai iránti tiszteletét, és amely figyelembe veszi korát, valamint a társadalomba való beilleszkedése és abban építő jellegű részvétele elősegítésének szükségességét.
2. Ebből a célból, valamint figyelemmel a nemzetközi okmányok erre vonatkozó rendelkezéseire, az Egyezményben részes államok különösen gondoskodnak arról, hogy
b) a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított gyermeknek legalább az alábbi biztosítékokra legyen joga:
(i) mindaddig ártatlannak tekintsék, ameddig bűnösségét a törvény szerint be nem bizonyították;
(ii) a legrövidebb határidőn belül közvetlenül vagy szülei, illetőleg adott esetben törvényes képviselői útján tájékoztassák az ellene emelt vádakról, és védelme előkészítéséhez és benyújtásához jogsegélyben vagy bármely más alkalmas segítségben részesüljön;
(iii) ügyét késedelem nélkül illetékes, független és pártatlan hatóság vagy bíróság a törvény értelmében igazságos eljárás során, ügyvédjének vagy egyéb tanácsadójának, valamint - hacsak különösen koránál vagy helyzeténél fogva ez nem mutatkozik ellentétesnek a gyermek mindenek felett álló érdekével - szüleinek vagy törvényes képviselőinek jelenlétében bírálja el.

Megállapított tényállás
Az ügyben érintett rendőr-főkapitányság vezetőjétől és a megyei főügyésztől kapott tájékoztatások alapján a következőket állapítottam meg:
K. Máté, édesanyja tudta nélkül elvitte annak autóját, és vele egykorú barátjával a lakóhelyük környékén autóztak. Eközben kitalálták, hogy K. Máté öccsének játék pisztolyaival, valamint a fejükre húzott sísapkával ijesztgetik az arra járókat. F. Csilla szentendrei lakos 18.40-kor telefonon bejelentette a kapitányságra, hogy egy gépkocsi – amelyikben ketten ültek - megállt mellette, és az autó sísapkát viselő vezetője, egy fegyvernek látszó tárgyat ráfogva felszólította, hogy adja át a pénzét. A sértett megijedt, de a felszólításnak nem engedelmeskedett, mivel egy másik autó kanyarodott az utcába, és az ismeretlenek elhajtottak. Kis idő múlva újra utolérték, az autó vezetője ismét ráfogta a fegyvernek látszó tárgyat, de a sértett ekkor sem adta át a pénzét, és az autósok elhajtottak. Amikor a sértett egyedül maradt, betelefonált a rendőrségre. A bejelentésben a gépkocsi rendszámát is közölte. 
Az ügyeletes tiszt a bejelentőhöz küldte a szolgálatban lévő járőrpárt, akik meghallgatták, majd a rendszám alapján a gépjármű tulajdonosának lakásához mentek, ahol az autóval hazaérkező K. Mátét elfogták. A gépkocsiban az ülésen, illetve a padlón 2 db. pisztolynak látszó tárgy, valamint 1 db. géppisztolynak látszó tárgy, 1 db. kötött sapka, és 1 db. sötét napszemüveg volt. K. Máté a helyszínen elismerte a feljelentő által elmondott cselekményt.
Az ügyeletes a helyszínre küldte a bűnügyi technikust, aki elvégezte a gépkocsi szemléjét és lefoglalta az abban talált tárgyakat. K. Mátét 19 óra 20 perckor a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) 33. § (2) bekezdés b) pontja alapján előállították a kapitányságra. (Az iratok szerint az előállítás 01 órakor ért véget.)
F. Csilla feljelentése alapján rablás bűntettének kísérlete miatt indult nyomozás a Szentendrei Rendőrkapitányságon 358/2006. bü. szám alatt.
A nyomozó hatóság védőt rendelt ki az előállított fiatalkorú védelmére. A határozatot és a gyanúsítotti kihallgatás időpontját kb. 50 perccel a kihallgatás tervezett megkezdése előtt faxon elküldték, de a kirendelt védő nem jelent meg. A panaszos, és fiának édesapja a gépkocsi szemléjének befejezése után, kb. 22.30-kor a kapitányságra mentek, ahol a panaszos közölte, hogy meghatalmazott védőként kíván részt venni az eljárásban. A nyomozók álláspontja szerint csak törvényes képviselőként vehetett volna részt a kihallgatáson. A panaszos közölte, hogy a Be. nem tiltja, hogy védőként képviselje a fiát, a törvényes képviseletet a fiú édesapja látja el. A nyomozók először azt kifogásolták, hogy nincs a panaszosnál az ügyvédi bélyegzője, majd miután a bélyegzőt a panaszos férje behozta a rendőrségre, azt mondták, hogy saját magának nem adhat meghatalmazást. Ezt követően a jelen lévő édesapa, mint törvényes képviselő, írt egy meghatalmazást a panaszos részére, de ezt a nyomozók nem vették át. Nem engedélyezték azt sem, hogy a szülők a fiatalkorúval beszéljenek, és ki akarták küldeni őket a kapitányság épületéből. A vitatott helyzet miatt a nyomozók felhívták a bűnügyi osztály vezetőjét, majd a konzultációt követően a kihallgatást elhalasztották.
A panaszos fel akarta hívni az ügyeletes ügyészt, de a nyomozók nem adták meg az elérhetőségét.
A panaszos szerint a nyomozók azt mondták, hogy csak akkor engedik szabadon a fiát, ha hozzájárul ahhoz, hogy a lakásán házkutatást tartsanak. Kényszerűségből beleegyezett, majd ezt követően kb. 01.00 órakor, külön gépkocsival (a fiatalkorút a rendőrök autójában szállították) a lakásukra mentek. A házkutatás kb. hajnali 4 órakor fejeződött be, ennek során több petárdát, 15 db. alufóliás csomagot (a főkapitány válaszlevele nem tért ki arra, hogy a csomagokban mi volt) és több CD lemezt foglaltak le. A panaszos férje panasszal élt a házkutatás és végrehajtásának módja ellen. Az ellenvetéseket a nyomozó szerv vezetője, a házkutatást elrendelő rendőrségi határozat ellen benyújtott panaszt a Budakörnyéki Ügyészség bírálta el. A jogorvoslati kérelmeket megalapozatlanság miatt elutasították.
A panaszos a Szentendrei Rendőrkapitányság ellen kizárási kérelmet nyújtott be. Időközben a Pest Megyei Rendőr-főkapitányság átvette a vizsgálatot, így a kizárási kérelem okafogyottá vált.
A panaszos az ügyben eljáró nyomozók ellen feljelentést tett. A feljelentés alapján a Pestvidéki Nyomozó Ügyészség Nyom.158/2006. számon kényszervallatás bűntettének gyanúja miatt nyomozást rendelt el.
A Pest megyei főügyész álláspontja szerint, a nyomozati iratokból megállapítható, hogy a nyomozó hatóság nem sértette meg a fiatalkorú védelemhez való jogát, tekintettel arra, hogy a megkeresésünkre adott válaszának elküldéséig a fiatalkorú gyanúsítotti kihallgatására – mivel K. Máté az eset után egészségi panaszokkal kórházba került, ahol néhány napig megfigyelés alatt tartották – nem került sor.

A vizsgálat megállapításai
A büntetőeljárás alá vont személyek, főként fogvatatottak vagy hozzátartozóik, gyakran fordulnak az országgyűlési biztosokhoz olyan panaszokkal, amelyek a védelem ellátásának hiányosságaira hívják fel a figyelmet. Többen sérelmezték, hogy a kirendelt védőkkel nem tudnak kapcsolatot teremteni, vagy nem kapják meg tőlük az elvárható segítséget. Mivel ezek a panaszok nem a nyomozó hatóságok működésére vonatkoznak, általában csak azt tudjuk a panaszosoknak tanácsolni, hogy a Be. rendelkezéseire tekintettel kérjék más védő kirendelését. Általánosítható tapasztalatok szerint a meghatalmazott védők aktívabban képviselik védenceik érdekeit, ezzel hozzájárulva ahhoz is, hogy a büntetőeljárás során jobban érvényesüljenek az eljárásjogi szabályok és az igazságszolgáltatás alkotmányos alapelvei.
Más panaszosok – köztük ügyvédek is - azt sérelmezték, hogy a nyomozó hatóságok hanyagságból, vagy nyomozástaktikai meggondolásokból, olyan időpontban értesítik a védőket a nyomozási cselekményekről, amikor már eleve nincs lehetőségük a részvételre. Ezekben az ügyekben a védelemhez való jog csorbításának gyanúja is felmerült.
Az Alkotmánybíróság a 25/1991. (V. 18.) AB határozatában a védelem jogát az alábbiakban részletezte: „A védelemhez való jog alkotmányos büntetőeljárási alapelve az eljárás egész menetében számtalan részletszabályban ölt testet. A védelemhez való jog a büntetőeljárás alá vont személy azon jogaiban, illetve a hatóságok azon kötelezettségeiben realizálódik, amelyek biztosítják, hogy a vele szemben érvényesített büntetőjogi igényt megismerje, arról álláspontját kifejthesse, az igénnyel szembeni érveit felhozhassa, a hatóságok tevékenységével kapcsolatos észrevételeit és indítványait előterjeszthesse, továbbá védő segítségét vehesse igénybe. A védelemhez való jog tartalmát képezik a védő azon eljárási jogosítványai, illetve a hatóságok azon kötelezettségei, amelyek részéről a védelem ellátását lehetővé teszik.” ABH 1991, 414, 415.; ugyanígy a 33/2001. (VII. 11.) AB határozat, ABH 2000, 297., 299. 
A fentiekből következően, nem csak az eljárás alá vont személy védelemhez való jogai, hanem a védői jogosítványok is alkotmányos védelem alatt állnak.
A gyanúsított kihallgatására és a terhelt vallomására (Be. 117-118. §) előírt törvényi rendelkezések adják az eljárási keretét annak, hogy az ügyész, illetve a nyomozó hatóság teljesítse a tisztességes eljáráshoz és a védekezéshez való jog alapvető feltételeit. A gyanúsított kihallgatásakor történik meg a terhelt tájékoztatása a büntető igény addig feltárt ténybeli alapjairól a vonatkozó jogszabályok megjelölésével, valamint a figyelmeztetés a védő igénybevételének lehetőségére, illetve kötelezettségére.
A védő részvétele különösen fontos azokban az ügyekben, ahol az eljárás alá vont személy fiatalkorú, ezért a Be. kötelezővé teszi a védő részvételét a fiatalkorúak elleni büntetőeljárásban. A kötelező részvétel nem jelent ugyan állandó (minden nyomozati cselekményre kiterjedő) jelenléti kötelezettséget is, de az egész eljárás további folyamatára nézve nyilvánvalóan meghatározó lehet az első kihallgatáson nyújtott védői segítség. A terhelt jogosult arra, hogy megfelelő időt és lehetőséget kapjon a védekezésre való felkészülésre; ha fogva van, a védőjével a kapcsolatot felvegye, vele szóban és írásban ellenőrzés nélkül - különösen a kihallgatása előtt - érintkezzen. Ez az utóbbi rendelkezés azt hivatott biztosítani, hogy a gyanúsított minden körülmények között élhessen azzal a jogával, hogy első megnyilatkozása előtt védőjétől megkaphassa a szükséges információkat.
A fiatalkorú terhelt részére az Alkotmány alapvető jogként biztosítja azt a garanciát, hogy „az eljárás minden szakaszában” megilleti a védelem joga. Ha ez a jog az eljárás egyes szakaszaiban sérül, és e miatt tényleges hátrány éri, akkor ez az eljárás későbbi szakaszában nem orvosolható másképp, csakis hatályon kívül helyezéssel és az eljárás megismétlésével.
A vizsgált ügyben a 15. életévét még be nem töltött fiatalkorúnak a szülők megérkezése előtt is – több órán keresztül - olyan kérdéseket tettek fel, amelyekkel súlyos, sorozatban elkövetett bűncselekményekkel kapcsolatos vallomás tételére igyekeztek rábírni. A rendelkezésre álló adatok alapján a késő esti órákban faxon kirendelt, és értesített védő távollétében is végrehajtották volna a fiatalkorú gyanúsítotti kihallgatását. Ezt támasztja alá, hogy a kihallgatási jegyzőkönyv felvételét 22 óra 29 perckor megkezdték, és a kihallgatás felfüggesztése csak a panaszos határozott fellépésének volt köszönhető. 
A nyomozó hatóság képviselőinek álláspontja jogsértő volt abban a kérdésben, hogy a jogász képzettségű szülő elláthatja-e fia védelmét. Az adott esetben a védelemhez való jog a jelen nem lévő (a kirendelésről valószínűleg nem is tudó) ügyvéd formális kirendelésével ténylegesen nem volt biztosított. A Be. 48. § (4) bekezdése szerint, ha a terhelt, vagy más erre jogosult a terhelt védelméről meghatalmazás útján gondoskodik, a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság a védő kirendelését visszavonja. A kirendelés a visszavonással hatályát veszti. A Be. 45. § taxatív módon felsorolja, hogy ki nem lehet védő. A felsorolás a szülőt, vagy más hozzátartozót nem zárja ki a védői feladatok ellátásából.
A fiatalkorú törvényes képviselője – az édesapja – az eljárásjogi szabályoknak megfelelő meghatalmazást adott a panaszosnak a védelem ellátására. A nyomozó hatóság munkatársai, azzal, hogy a meghatalmazás átvételét megtagadták, megsértették a büntetőeljárás szabályait, továbbá a szabad védőválasztás jogát, és ezzel az Alkotmány 57. § (3) bekezdésével összefüggésben alkotmányos visszásságot okoztak.
Vizsgálatom nem terjedt ki arra, hogy a fiatalkorúval szemben, szülei távollétében alkalmazott kihallgatási módszer megvalósított-e valamilyen jogsértést, tekintettel arra, hogy a körülmények tisztázása az ügyben hatáskörrel rendelkező Pestvidéki Nyomozó Ügyészség feladata.

Ajánlás
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Pest Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az alárendelt szerveinél folyó eljárásokban semmilyen módon ne akadályozzák a védelemhez való jog érvényesülését.
Kérem, hogy ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról, intézkedéséről az Obtv. hivatkozott rendelkezése alapján adjon tájékoztatást.
Jelentésemet tájékoztatásul és a szükséges felügyeleti intézkedések megtételére megküldöm a Pest Megyei Főügyészség vezetőjének.

Budapest, 2006. szeptember 6.

Takács Albert sk.