Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2077/2006. számú ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit

A vizsgálat megindítása
A Fővárosi Bv. Intézetben fogva tartott panaszos beadványában sérelmezte, hogy a bv. intézet a rendelkezési jogkört gyakorló V-XIII. kerületi Ügyészség döntésével és a vonatkozó jogszabályokkal szemben – egy módszertani útmutatóra hivatkozva – nem engedélyezte a hozzátartozóival való kapcsolattartását. 
Az ügyben a jogbiztonság követelményével összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem a bv. intézet parancsnokát.

Érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak:
a) az Országgyűlés;
b) a köztársasági elnök;
c) az Alkotmánybíróság;
d) az Állami Számvevőszék;
e) a bíróság;
f) az ügyészség, kivéve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet.

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról (Be) (a 2006. VI. 30-ig hatályos szöveg)
43. § (3) A fogva lévő terhelt jogosult arra, hogy a) a védőjével, és ha külföldi állampolgár, az államának konzuli képviselőjével a kapcsolatot felvegye, vele írásban és szóban ellenőrzés nélkül érintkezzék, b) a vádirat benyújtásáig az ügyész, azt követően a bíróság döntése alapján a hozzátartozójával vagy más személlyel szóban, személyesen felügyelet mellett, írásban ellenőrzés mellett érintkezzék.

1998. évi XIX. törvény (Be.). (a 2006. VII. 1-jétől hatályos szöveg)
43. § (3) A fogva lévő terhelt jogosult arra, hogy a) a védőjével, és ha külföldi állampolgár, az államának konzuli képviselőjével a kapcsolatot felvegye, vele írásban és szóban ellenőrzés nélkül érintkezzék, b) a hozzátartozójával vagy - az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig az ügyész, azt követően a bíróság rendelkezése alapján - más személlyel szóban, személyesen felügyelet mellett, írásban ellenőrzés mellett érintkezzék. A hozzátartozóval való érintkezés kizárólag a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható vagy tiltható meg.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.)
116. § (1) Az előzetes letartóztatást büntetés-végrehajtási intézetben a tárgyalás előkészítése során hozott határozatig az ügyész, ezt követően a bíróság rendelkezése alapján és annak megfelelően kell végrehajtani. Ha a bíróság úgy rendelkezik, a fiatalkorú előzetes letartóztatását javítóintézetben kell végrehajtani.
118. § (1) Az előzetesen letartóztatott a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja, d) hozzátartozóival és - az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával - más személyekkel levelezhet, legalább havonta egyszer fogadhat látogatót, és kaphat csomagot, (2) Az előzetesen letartóztatott levelezési és látogató-fogadási joga - a védőjével való érintkezés kivételével -, valamint a csomagküldeményhez való joga a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól (2006. VIII. 1-jéig hatályos szöveg)
237. § (1) A büntetőeljárás szakaszától függően az ügyész, illetve a bíróság (a továbbiakban: a rendelkezési jogkör gyakorlója) dönt az előzetesen letartóztatott c) levelezése, telefonálása és látogatása ellenőrzéséről; d) levelezésének, telefonbeszélgetésének, a látogató fogadásának és a csomagküldemény korlátozásáról;

Megállapított tényállás
A rendelkezési jogkört gyakorló ügyész a 2005. december 22-én kelt ügyészi rendelvényen a fogvatartott kapcsolattartási (levelezési, látogató fogadási, csomagküldeményhez való, távbeszélő használati) jogát nem korlátozta. A fogvatartott december 23-án írásban kérte az V. és XIII. Kerületi Ügyészségtől az édesanyjával, a barátnőjével és az unokatestvérével való kapcsolattartásának az engedélyezését. A kerületi vezető helyettes ügyész 2006. január 4-én kelt levelében – a kérelem visszaküldése mellett – arról tájékoztatta a bv. intézet parancsnokát, hogy a fogvatartott kapcsolattartási jogát a december 22-i ügyészi rendelvényben nem korlátozta. 
A fogvatartott kérelmén található, 2006. január 25-én kelt írásos feljegyzés szerint a bv. intézet a kérelmet állásfoglalásra megküldte a rendelkezési jogkör gyakorlójának, és kérte az engedélyezett kapcsolattartók megnevezését és a kapcsolattartás módjának a megjelölését. Az V. és XIII. kerületi Ügyészség csoportvezető ügyésze 2006. február 22-én kelt levelében engedélyezte, hogy a fogvatartott az édesanyjával és a barátnőjével kapcsolatot tartson. 
A Fővárosi Bv. Intézet parancsnoka a Legfőbb Ügyészség Bv. 606/2004. számú módszertani útmutatójára hivatkozott, ami kimondja, hogy „a rendelkezési jogkör gyakorlójának az 1998. évi XIX. törvény 43. § (3) bek. b, pont rendelkezése szerint a hozzátartozóval való kapcsolattartásról is döntenie kell, ezért az olyan gyakorlat, mely szerint a hozzátartozóval való kapcsolattartást az ügyész általános jelleggel – a konkrét személyek megjelölése nélkül – engedélyezte, a továbbiakban nem folyatatható.” Az intézetparancsnok erre tekintettel nem engedélyezte a kapcsolattartást; azt pontosított formában újra kérelmezték az ügyészségtől. A bv. intézetbe február 27-én érkezett ügyészi engedélyt a fogvatartott tudomásul vette.

A vizsgálat megállapításai
Az 1998. évi XIX. törvény (Be.) 43. § (3) bek. szerint a fogva levő terhelt jogosult arra, hogy – a büntetőeljárás szakaszától függően – az ügyész, ill. a bíróság döntése alapján szóban és írásban érintkezzen a hozzátartozójával vagy más személlyel. A 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet 237. § (1) bek. d, pontja értelmében az ügyész, ill. a bíróság (a rendelkezési jogkör gyakorlója) dönt az előzetesen letartóztatott levelezése, telefonbeszélgetése, látogató fogadása és a csomagküldemény korlátozásáról.
A konkrét esetben a rendelkezési jogkört gyakorló ügyész 2005 decemberében úgy döntött, hogy a fogvatartott panaszos kapcsolattartási jogát nem korlátozza. Az intézetparancsnok – egy módszertani útmutatóra hivatkozva – felülbírálta az ügyész döntését, és nem engedélyezte a panaszos kapcsolattartását. A fogvatartott így – az ügyész engedélye ellenére – több mint két hónapon keresztül nem tarthatott kapcsolatot a hozzátartozóival.
Az Alkotmánybíróság 25/1992. (IV. 30.) AB határozatában foglaltak szerint „a jogbiztonság megköveteli, hogy az állampolgárok jogait és kötelességeit a törvényben megszabott módon kihirdetett és bárki számára hozzáférhető jogszabályok szabályozzák”. A 60/1992. (XI. 17.) AB határozatban pedig kifejtették, hogy „a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény garanciális szabályainak mellőzésével hozott minisztériumi és egyéb központi szervektől származó, jogi iránymutatást tartalmazó leiratok, körlevelek, útmutatók, iránymutatások, állásfoglalások és egyéb informális jogértelmezések kiadása és az ezekkel való irányítás gyakorlata alkotmányellenes.” A Be. 43. § (3) bek. b, pontját értelmező módszertani útmutató sem az állampolgárokra nézve kötelező érvényű jogszabálynak, sem az állami irányítás egyéb jogi eszközének nem tekinthető.
Vizsgálatom eredményeként megállapítottam, hogy a bv. intézet eljárása – melynek során a törvényen alapuló ügyészi döntéssel szemben egy módszertani útmutatóra hivatkozva nem engedélyezte a fogvatartott panaszos kapcsolattartását – visszásságot okozott a jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben. A Be. 2006. július 1-jétől hatályos, az 1979. évi 11. tvr. (Bv. tvr.) 118. § (1) bek. b, pontjával összhangban álló módosítása értelmében a fogva levő terhelt külön ügyészi, ill. bírói rendelkezés (engedély) nélkül jogosult arra, hogy a hozzátartozójával kapcsolatot tartson. A hozzátartozóval való kapcsolattartás csak a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható vagy tiltható meg.
A fentiekre és a konkrét panasz orvosolhatatlanságára tekintettel ajánlást nem teszek, de felhívom a Fővárosi Bv. Intézet parancsnokának a figyelmét a fogvatartottak jogait és kötelességeit meghatározó jogszabályok maradéktalan betartására, ill. a jogszabályoknak megfelelő intézkedések végrehajtására.

Budapest, 2006. október 10.

Takács Albert sk.