Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1916/2006. sz. ügyben
Előadó: dr. Kiss László
Az eljárás megindulása
S. Tamás, karancssági lakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, mert egy salgótarjáni szórakozóhelyen – barátaival és másokkal együtt – a rendőrség kábítószer ellenőrzés keretében vizeletvizsgálatnak vetette alá. A teszt THC (tetrahydro-cannabinol) határértéket mutatott ki. Amikor kifogásolta az eredményt, kivitték az épület elé, ahol állítása szerint a falhoz vágták, „rohadt drogosnak” nevezték, és ruházatát átvizsgálták. A ruházatátvizsgálás során nem találtak nála kábítószert és tagadta azt is, hogy bármikor kábítószert fogyasztott volna. Az ellenőrzést követően előállították a Salgótarjáni Rendőrkapitányságra, ahol kihallgatták, de ellenőrző vizsgálatot – kérése ellenére – nem végeztek. Csak azzal a feltétellel engedték szabadon, ha az intézkedés ellen nem tesz panaszt.
Tekintettel arra, hogy a panasz alapján felmerült a jogállamiság elve és az abból következő jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1) bekezdés), valamint a megalázó bánásmód tilalma (Alkotmány 54. § (2) bekezdés) sérelmének gyanúja, az országgyűlési biztos általános helyettese vizsgálatot rendelt el, és tájékoztatást kért az érintett rendőri szerv vezetőjétől.

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
54. § (2) Senkit nem lehet kínzásnak, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánásnak vagy büntetésnek alávetni, és különösen tilos emberen a hozzájárulása nélkül orvosi vagy tudományos kísérletet végezni.

A megállapított tényállás
A beszerzett adatok szerint a Nógrád Megyei Rendőr-főkapitányság Felderítő Osztálya 2006. február 18-án 23.00 órától fokozott ellenőrzést tartott Salgótarján egyes szórakozóhelyein. Az ellenőrzés célja a kábítószerrel történő visszaélések, valamint a szórakozóhelyeken és azok közelében elszaporodott közbiztonságot zavaró cselekmények megelőzése, felderítése volt. A kábítószerrel kapcsolatba került személyek kiszűrése érdekében vizeletminta vételre került sor azoknál a személyeknél, akiknél az elsődleges orvosi vizsgálat során kábítószer fogyasztásra utaló tünetek voltak tapasztalhatók.
A Nógrád Megyei RFK bűnügyi igazgatója által jóváhagyott akcióterv meghatározta a fokozott ellenőrzés célját, a végrehajtásban résztvevők létszámát és összetételét (51 rendőr és két rendőrorvos), a célként megjelölt Pécskő Kávézó megközelítésének módját, és az ellenőrzések végrehajtását. A terv szerint a terület lezárását követően a szórakozóhelyen lévőket a diszkó pulthoz terelik, majd az akcióban résztvevő rendőrorvosok a mellékhelyiségek előterében elvégzik az orvosi vizsgálatukat, amelynek lényege szerint „külső jegyek alapján eldöntik, kik azok a személyek, akik mintavételre kötelezettek, melyet ott helyben el is végeznek.” „Az NMRFK Felderítő Osztály tagjai az orvosi ellenőrzést biztosítják, felügyelik a mintavételt, ügyelnek arra, hogy az esetleges vizelet-kicserélés, más személy mintaadása semmiképpen ne forduljon elő!”
A terv szerint a pozitív mintát produkáló személyeket csoportosan előállítják gyanúsítotti kihallgatásra. Azokat a személyeket akiket az orvosok nem köteleztek mintavételre, vagy pedig negatív vizeletet produkáltak, a rendőrök „előbb az objektumból, majd a lezárt területen kívülre kísérik”.
Az akció keretében 118 személyt igazoltattak, 39 személyt köteleztek vizeletminta adására. A kiválasztást a rendőrorvos végezte el, pupillareflex alapján. A vizeletmintákat kombinált Multi-Drug One Step Screen Test Panel tesztvizsgálattal ellenőrizték, amely alkalmas amphetamin, metamphetamin, cocain, opiát és THC tipusú kábítószer fogyasztásának kimutatására. A tesztek helyszíni értékelése 8 főnél pozitív eredményt mutatott, 4 főnél megállapították, hogy a teszt eredménye határértéken van, míg a többi 27 személy esetében negatív eredményt hozott. A tesztek eredménye alapján 12 személyt állítottak elő a kapitányságra, köztük a panaszost is, akinek a tesztje pozitív határértékkel THC tartalmú kábítószer (marijuana) fogyasztására utalt.
A pozitív eredményt produkáló 8 személyt gyanúsítottként hallgatták ki a Btk. 282. § (5) bekezdés a) pontjában meghatározott, csekély mennyiségű kábítószerrel elkövetett visszaélés vétségének gyanúja miatt. A határértékű tesztek miatt előállított személyeket azonnal szabadon bocsátották, a kihallgatott személyeket a kihallgatásukat, illetve ujjnyomat-vételt és fényképezést követően engedték el. Őrizetbe vételre nem került sor.
A ruházat átvizsgálás eredményeként egy személynél sikerült kábítószernek minősülő anyagot találni, amelyről a bevont vegyész szakértő megállapította, hogy THC-t tartalmaz, és a mennyisége nem éri el a csekély mennyiség felső határát.
Az igazságügyi toxikológiai szakértői véleményezésre megküldött 8 (pozitívnak vélelmezett) minta közül – az adatok beszerzésének időpontjáig – egy esetben megerősítették a pozitív eredményt, három minta esetében a szakértői vizsgálat nem igazolta a teszt eredményét, négy esetben még nem zárult le a szakértői vizsgálat.
A vizsgált ügyben érintett személyek közül senki nem terjesztett elő panaszt a rendőrségen. S. Tamással szemben a személyi szabadságot korlátozó intézkedés 01.10 órától 02.05 óráig tartott.
Hasonló módszerekkel végrehajtott razziákra került sor 2006-ban és 2007-ben több más városban (Kazincbarcika, Vásárosnamény, Mohács, Kecskemét, Csongrád), illetve a fővárosban is.

A vizsgálat megállapításai
A kábítószerrel visszaélés elleni küzdelem az utóbbi években – különösen a határok átjárhatóságára tekintettel – egyre fontosabbá vált. A belső fogyasztás visszaszorítása, a fogyasztóvá válás megelőzése ennek a küzdelemnek az egyik legnehezebb, de a társadalom és a fiatal korosztályok védelme szempontjából különösen fontos feladata. 
A kábítószer fogyasztás – mint elkövetési magatartás – nem szerepel a Btk. 282. §-ában, azonban a büntető jogszabályok és a hozzájuk kapcsolódó egyes törvények módosításáról szóló 2003. évi II. törvény indokolása szerint, ez nem azt jelenti, hogy a kábítószer-fogyasztás ne lenne változatlanul büntetendő cselekmény: a „megszerez”, „tart” elkövetési magatartások révén továbbra is büntetendő a fogyasztás és büntethető a kábítószer-fogyasztó.
A kábítószer fogyasztás elleni fellépés problémájával az Alkotmánybíróság is foglalkozott 54/2004. (XII. 13.) AB határozatában. Megállapította, hogy: „Az állam büntető hatalmát érvényre juttató büntetőjog feladata nemcsak a többségi értékítéletet kifejező büntetés „kiszolgáltatása”, hanem a közösségre veszélyes magatartások fenyegetettségének megteremtésén keresztül a prevenció szolgálata is. A törvényhozó a Btk.-nak a kábítószerrel visszaélésre vonatkozó rendelkezéseivel a lakosság egészét kívánja megvédeni a kábítószerekből származó veszélyektől, még azon az áron is, hogy az egyén cselekvési szabadságát saját eszközeivel, a büntetés kilátásba helyezésével korlátozza. E cél elérése és ezen keresztül az alkotmányos értékként is elismert közrend biztosítása érdekében a Btk. nemcsak bünteti az olyan magatartásformákat, amelyek az egyén és a közösség számára közvetlenül veszélyt jelentenek, hanem a mindenki számára fenyegető kockázatot jelentő magatartások ésszerű elkerülését is támogató szabályozáson keresztül a társadalmi együttélés olyan alakítására törekszik, amely a drogok káros hatásaitól szabadon marad.”
„3.3. Az Alkotmánybíróság sem függetlenítheti magát attól a nemzetközi szerződésekben megerősített ténytől, hogy a kábítószerek káros hatásai az egyes emberek számára az élet minőségének romlását, egzisztenciavesztést okoznak, a közösség felé pedig folyamatos fenyegetést jelentenek. A nemzetközi szervek által világszerte többszörösen lefolytatott vizsgálatok azt mutatják, hogy jelenleg a megelőzés feladatát a szankció nélküli tiltás önmagában még a fogyasztás esetében sem tudja hatékonyan teljesíteni. A büntetőjogon kívül nincs tehát a jogalkotónak más olyan hatékony eszköze, amellyel a problémát kezelni tudná és amellyel képes lenne az alapjogként deklarált élethez és méltósághoz való jog, valamint az alkotmányos értékként is elismert közrend és közbiztonság, közegészség védelme érdekében a kábítószer-bűnözést megfelelő keretek között tartani. Arra pedig az Alkotmánybíróság már számos döntésében rámutatott, hogy a büntetőjog igénybevétele az alkotmányos jogok értékek és célok védelme érdekében megkerülhetetlen, ha más jogi eszközök a hatékony visszatartó hatás kifejtésére általában, vagy adott történelmi helyzetben alkalmatlanok [30/1992. (V. 26.) AB határozat, ABH 1992, 167, 176.; 13/2000. (V. 12.) AB határozat, ABH 2000, 61, 67, 70.; 14/2000. (V. 12.) AB határozat, ABH 2000, 83, 93-94.].”
„A Btk. támadott rendelkezéseiben a törvényhozó a kábítószerrel visszaélés szándékos elkövetési magatartásait rendelte büntetni, különbséget téve a cselekmények között a visszaélés súlya: a fogyasztói és forgalmazói magatartások, a személyes használat és a kereskedelem tekintetében is. A hatályos rendelkezések – a korábbiaktól eltérően – a fogyasztást kifejezetten nem nevesítik, ám a megszerzésen, a tartáson, a termesztésen, és az előállításon keresztül büntetni rendelik. Miután (azonban) a fogyasztás a felsorolt elkövetési magatartások valamelyikének megvalósítása nélkül nem képzelhető el, egyértelmű, hogy ezt a büntetendő cselekmények köréből a szabályozás megváltozása sem iktatta ki.”
Az Alkotmánybíróság határozata, a Legfelsőbb Bíróság jogegységi határozata, valamint a Btk-t módosító törvény miniszteri indoklása egybehangzóan foglalt állást abban a tekintetben, hogy nem sérti a „nullum crimen sine lege” elvét az a tény, hogy a hatályos törvényi tényállás nem sorolja a fogyasztást a kábítószerrel visszaélés elkövetési magatartásai közé. 
A fentiekben összefoglalt álláspontok mindamellett nem jelentik, hogy a rendőrség a kábítószer fogyasztás felderítése érdekében jogsértő eszközöket, módszereket alkalmazhat.
A rendőrség a bűncselekmények felderítése terén széleskörű jogosítványokkal rendelkezik, amelyeket elsősorban a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) tartalmaz. A törvény 30. §-a rendelkezik az úgynevezett fokozott ellenőrzésről, amelynek keretén belül a rendőrség a bűncselekmény elkövetőjének elfogása és előállítása, vagy a közbiztonságot veszélyeztető cselekmény vagy esemény megelőzése, megakadályozása érdekében a rendőri szerv vezetője által meghatározott nyilvános helyen vagy a közterület kijelölt részén az oda belépőket vagy az ott tartózkodókat igazoltathatja. A rendőrségi törvény nem kívánja meg, hogy az igazoltatás, a személyazonosság megállapítása valamilyen jogsértő magatartáshoz legyen kapcsolható.
További intézkedésre, a ruházat átvizsgálására csak a törvény által meghatározott célok érdekében: a rendezvény, az esemény, továbbá a közlekedés biztonságát, a közterület rendjét veszélyeztető jogellenes cselekmény megelőzése, megakadályozása érdekében kerülhet sor. Az Rtv. ezeket az intézkedéseket a rendőri szerv vezetőjének engedélye, utasítása alapján lehetővé teszi, de természetesen nem terjed ki arra, hogy egy szórakozóhely közönségét, vagy annak egy részét rátekintéssel végrehajtott szelekció alapján vizeletminta adására kötelezzék. 
Az Rtv. 33. § (2) bekezdés alapján a rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt, akitől bűncselekmény gyanúja vagy szabálysértés bizonyítása érdekében vizeletvétel szükséges. Az előállításhoz tehát bűncselekmény gyanúja szükséges – amely lehet kábítószerrel visszaélés – és az előállítást követően a bűncselekmény bizonyításához szükséges bizonyíték beszerzése érdekében kerülhet sor a vizeletvételre, majd a szakértő véleményének beszerzése és ezzel a gyanú megalapozása után, a gyanúsítás közlésére és a gyanúsítotti kihallgatásra.
A pupilla szemrevételezése informatív lehet egy szakember (orvosszakértő) részére, azonban ez nem jelent objektív és megalapozott támpontot a bűncselekmény egyszerű gyanújának megállapításához, ezáltal a törvényes előállításhoz sem. Ezt támasztották alá a konkrét ügyben beszerzett adatok, és a hasonló intézkedések során ismertté vált eredményességi mutatók is. (Más kérdés, ha az érintettnél kábítószergyanús anyagot, vagy anyagmaradványt, vagy a fogyasztáshoz szükséges eszközöket, felszereléseket találnak.) A vizeletminta adása megalapozott gyanú nélkül nem kényszeríthető ki, figyelemmel arra, hogy a Be. alapján csak a terheltet és a sértettet terheli közreműködési kötelezettség a szakértői vizsgálatban.
További bizonytalansági tényezőt jelent az alkalmazott gyorstesztek értékelése – amelyek eredményét a szakértői intézetben elvégzett kontrollvizsgálat útján lehet csak megerősíteni – valamint az a tény, hogy tárgyi bizonyítékok nélkül a kábítószer fogyasztás, a fogyasztott szer jellege, a beszerzési forrás és egyéb releváns adatok csak az eljárás alá vont beismerő vallomása alapján szerezhetők be. Fennáll annak a veszélye is, hogy a tömegesen igazoltatott, vegzált, eljárási jogaikat érintően tájékozatlan, előállított fiatalokkal szemben – az önvádra kötelezés tilalma ellenére – a terhelő adatok beszerzése érdekében, olyan módszereket alkalmaznak, amelyek alkalmasak a megfélemlítésre. Ilyen eljárásban nem biztosított sem a védelemhez való jog, sem a panaszjog gyakorlása. A rendőrség nyilatkozata ellenére valószínűsíthető, hogy az intézkedésben érintett fiatalok esetében a panaszjogról való tájékoztatás nem történt meg, és ezért – vagy más okból – nem élt senki panasszal.
Az úgynevezett „diszkórazziák” – azok eredményéhez képest is – aránytalanul súlyos sérelmet jelentettek meghatározatlan számú fiatalnak, akár előállították őket a gyanú alapján, akár csak vizsgálatra kötelezték, és ezzel személyes szabadságukban korlátozták őket. Az elvégzett jogalap nélküli vizsgálatok sértették a megalázó bánásmód alkotmányos tilalmát is.
Az állam csak abban az esetben korlátozhatja az alapjogokat, ha a legitim célok védelme más módon nem érhető el. Az alapjog korlátozásának alkotmányosságához az is feltétel, hogy a korlátozás megfeleljen az arányosság követelményeinek: az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő arányban legyenek egymással. A vizsgált intézkedés sem a hatályos jogszabályoknak, sem az alkotmányos követelményeknek nem felelt meg.

Ajánlás
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján felkérem az országos rendőrfőkapitányt, hogy a feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság jövőbeli elkerülése érdekében intézkedjen a „diszkórazziák” eddig követett gyakorlatának felülvizsgálatára, és nyomatékosan hívja fel alárendelt szervei figyelmét a jogszabályok betartására.
Jelentésemet tájékoztatásul megküldöm az igazságügyi és rendészeti miniszternek, valamint a legfőbb ügyésznek.

Budapest, 2007. november 22.

Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
29. § (1) A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. A rendőr az általa ismert vagy más jelen lévő ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként.(4) A rendőr az igazoltatott személy ruházatát, járművét átvizsgálhatja, ha azt a személyazonosság megállapítása, a valószínű veszély elhárítása, bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetésének gyanúja szükségessé teszi.
Fokozott ellenőrzés, ruházat, csomag és jármű átvizsgálása
30. § (1) A Rendőrség a bűncselekmény elkövetőjének elfogása és előállítása, vagy a közbiztonságot veszélyeztető cselekmény vagy esemény megelőzése, megakadályozása érdekében a rendőri szerv vezetője által meghatározott nyilvános helyen vagy a közterület kijelölt részén az oda belépőket vagy az ott tartózkodókat igazoltathatja. (3) A Rendőrség a rendezvény, az esemény, továbbá a közlekedés biztonságát, a közterület rendjét veszélyeztető jogellenes cselekmény megelőzése, megakadályozása érdekében a rendőri szerv vezetője által meghatározott területre belépők és az ott tartózkodók ruházatát és járművét átvizsgálhatja, illetőleg az üzemeltető által előírt feltételek megtartását ellenőrizheti, a közbiztonságra veszélyt jelentő anyagokat, eszközöket lefoglalhatja, illetőleg azoknak a rendezvény, esemény helyszínére való bevitelét megtilthatja.
Elfogás és előállítás
33. § (2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt, b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható; c) akitől bűncselekmény gyanúja vagy szabálysértés bizonyítása érdekében vizeletvétel vagy véralkohol-vizsgálat céljából vérvétel, valamint műtétnek nem minősülő módon egyéb mintavétel szükséges;

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Visszaélés kábítószerrel
282. § (1) Aki kábítószert termeszt, előállít, megszerez, tart, az országba behoz, onnan kivisz, vagy az ország területén átvisz, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő. (5) Ha a bűncselekményt csekély mennyiségű kábítószerre követik el, a büntetés a) az (1) bekezdés esetén vétség miatt két évig, b) a (2) bekezdés a) pontja esetén bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés.

2003. évi II. törvény a büntető jogszabályok és a hozzájuk kapcsolódó egyes törvények módosításáról
17. § A Btk. 282. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„282. § (1) Aki hatósági engedély nélkül kábítószert termeszt, előállít, megszerez, tart, az országba behoz, onnan kivisz, vagy az ország területén átvisz, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő. (2) A büntetés a) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt üzletszerűen vagy bűnszövetségben, illetőleg kábítószerfüggő személy felhasználásával, b) öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt jelentős mennyiségű kábítószerre követik el. (3) Aki a) az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekmény elkövetésére irányuló előkészületet követ el, b) kábítószer előállításához szükséges anyagot, berendezést vagy felszerelést készít, átad, forgalomba hoz, vagy azzal kereskedik, az országba behoz, onnan kivisz, az ország területén átvisz, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő. (4) Az (1)-(3) bekezdés szerint büntetendő, aki az ott meghatározott bűncselekmény elkövetéséhez anyagi eszközöket szolgáltat. (5) Ha a bűncselekményt csekély mennyiségű kábítószerre követik el, a büntetés a) az (1) bekezdés esetén vétség miatt két évig, b) a (2) bekezdés a) pontja esetén bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés.”

2003. évi II. törvény indokolása a büntető jogszabályok és a hozzájuk kapcsolódó egyes törvények módosításáról
2. A „kábítószert fogyaszt” elkövetési magatartásként a Büntető Törvénykönyvbe iktatása az 1998. évi Btk. módosítás alkalmával szükségtelen volt, bizonyos esetekben jogértelmezési problémákat eredményezett.
Az 1998. évi módosítás indokolása szerint a fogyasztás tiltásával a jogalkotói szándék arra irányult, hogy „legyen egyértelműbb a fogyasztás el nem fogadhatósága.” Az epidemiológiai helyzet arra utal, hogy a szándék nem valósult meg, ráadásul az új elkövetési magatartás akadályává vált a kábítószer-fogyasztás visszaszorítását szolgáló gyógyító és egyéb büntetőjogon kívüli eszközök igénybevételének, azaz gátolja a Nemzeti Stratégia 3. számú fő céljának megvalósítását.
Részben a jogbiztonság követelményére tekintettel, részben - az Általános Indokolásban már említett - Nemzeti Stratégia 3. fő céljának megvalósítása érdekében a keresleti-oldali jelenségekkel, illetve a kábítószerfüggő személlyel kapcsolatos új tényállásokban (282. §, 282/B. §, 282/C. §) nem jelenik meg a „kábítószert fogyaszt” elkövetési magatartás. Ez nem azt jelenti, hogy a kábítószer-fogyasztás ne lenne változatlanul büntetendő cselekmény: a „megszerez”, „tart” elkövetési magatartások révén továbbra is büntetendő a fogyasztás és büntethető a kábítószer-fogyasztó, ezzel a törvény visszatér az 1999. március 1. előtti állapothoz.
(Hasonló értelmezést tett közzé az 1/2007. Büntető jogegységi határozat a kábítószerrel visszaélés bűncselekménye megvalósulásának kritériumairól)

96/2000. (XII. 11.) OGY határozat a kábítószer-probléma visszaszorítása érdekében készített nemzeti stratégiai program elfogadásáról
6.4.3. A kínálatcsökkentés intézményrendszere
6.4.3.1. A rendőrség
A kábítószerekhez való hozzáférés megakadályozását szolgálják a kínálatcsökkentés intézményei és szervezetei. A kábítószerekkel kapcsolatos bűnüldözési feladatokat a rendőrség végzi. Ennek keretében:
– felderíti és felszámolja a jelentősebb hazai kábítószer-kereskedelmi szervezeteket, titkos és nyílt információt gyűjt, illetve egyéb akciókat bonyolít le a nemzetközi rendőri együttműködés keretében;
– ellenőrző tevékenységet végez a legális kábítószerek és prekurzorok gyártásával, tárolásával, kereskedelmével kapcsolatban;
– elemzi a lefoglalt kábítószereket, és büntetőeljárás keretében szakértői véleményt készít, elvégzi a szintetikus kábítószerek vegyi profilkészítését, valamint adatokat szolgáltat az európai korai figyelmeztető rendszer felé;
– adatokat gyűjt és szolgáltat a rendőri intézkedést igénylő kábítószerrel kapcsolatos halálesetekről;
– az Országos Rendőr-Főkapitánysághoz tartozó szervezeti egységek közötti munkamegosztás és együttműködés kereteit, illetve az egyes szervezeti egységek feladatait az országos rendőrfőkapitány határozza meg a nemzeti stratégiai programban foglalt elvek alapján.

54/2004. (XII. 13.) AB határozat