Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jogkörében eljáró
adatvédelmi biztos
Jelentése
az OBH 1280/2006. számú ügyben

Előadó: dr. Bassola Eszter
Az eljárás megindulása
A panaszos nagybátyja halála körülményei miatt fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához. A beadvány alapján felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1)), illetve az élethez és az emberi méltósághoz való jog (Alkotmány 54. § (1)) sérelmének, illetve sérelme közvetlen veszélyének gyanúja, ezért a panasz alapján az országgyűlési biztos általános helyettese vizsgálatot rendelt el.
A tényállás tisztázása, valamint a vonatkozó iratok, adatok rendelkezésére bocsátása céljából megkereste a budaörsi rendőrkapitányt és a Semmelweis Egyetem Általános Orvostudományi Kar Igazságügyi Orvostani Intézetének (továbbiakban: Intézet) igazgatóját.

A megállapított tényállás
A panaszos nagybátyját 2005. szeptember 2-án az utcán találták meg és onnan szállították be a fővárosi Szent János Kórház Szájsebészeti részlegére, ahol a sérüléseinek – így többek között arccsonttörés, haematoma – megfelelően kezelték. Alkoholbeteg lévén, alkoholmegvonás okozta delírium lépett fel a betegnél, s így konzíliumot követően 2005. szeptember 5-én áthelyezték őt a kórház Pszichiátriai Osztályára. A panaszos nagybátyja 2005. szeptember 6-án hajnali 4 óra 30 perckor a kórházban hunyt el.
Az elhunyt rendkívüli halála ügyében 2005. szeptember 14-én indult közigazgatási hatósági eljárás. 2005. szeptember 15-én történt meg a holttest boncolása – társszakértő bevonásával –, amely során megállapították, nagyfokban valószínű, hogy a sérülések bántalmazás során keletkeztek. Ennek alapján az igazságügyi boncolás elrendelését kérte a boncolást vezető orvos a BRFK V. ker. Rendőrkapitányság Rendkívüli Haláleseti Osztályának vezetőjétől. Az ügy illetékességi okok miatt a Budaörsi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztályára került.
A Budaörsi Rendőrkapitányság az ügyben folytatott közigazgatási hatósági eljárást 2005. november 14-én – a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 32. § (1) bekezdése alapján – felfüggesztette, mivel a rendkívüli halál ügyében készült boncjegyzőkönyv – többszöri sürgetésük ellenére – nem érkezett meg hatóságukhoz.
Az Intézet a boncolási jegyzőkönyvet 2006. február 21-én küldte meg a Rendkívüli Haláleseti Osztálynak, melyet a Budaörsi Rendőrkapitányság 2006. március 2-án kapott meg. A Budaörsi Rendőrkapitányság az Intézet által megküldött boncolási jegyzőkönyv alapján 2006. április 7-én fejezte be az elhunyt halálesete ügyében indult közigazgatási hatósági eljárást. Az eljárás befejezéséről szóló végzés indokolása tartalmazza, hogy az igazságügyi orvosszakértői boncolás adatai szerint a halál közvetlen okául szolgáló sérülések keletkezhettek az elhunyt betegfelvételi elzuhanása miatt, de a bántalmazást sem lehet kizárni. A rendőrkapitányság által lefolytatott eljárás adatai alapján az elhunytat a kórházba kerülése előtt nem bántalmazták, így bűncselekmény megalapozott gyanúja nem merült fel. A határozat tartalmazta azt is, hogy az abban foglaltak ellen – annak kézbesítésétől számított 15 napon belül – fellebbezésnek van helye. 

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

A vizsgálat megállapításai
A beadványhoz mellékelt, illetve a vizsgálat során beszerzett iratok szerint az ügyben 2005. szeptember 14-én az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.) 13. § (1) bekezdése alapján indult államigazgatási eljárás a Budapest V. kerületi Rendőrkapitányság Rendkívüli Haláleseti Osztályán. Az Áe. 13. § (1) bekezdése szerint az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
A haláleset az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény (Eütv.) 218. § (3) bekezdése szerint rendkívüli halálesetnek minősült, ezért a holttest hatósági boncolását rendelték el.
Az Eütv. 218. § (1) bekezdése szerint rendkívüli halál esetén hatósági eljárást kell lefolytatni és az elhunyt hatósági boncolását kell elrendelni. A hatósági boncolás célja a halál okának, bekövetkezése körülményeinek tisztázása. A (3) bekezdés szerint rendkívüli az a halál, amelynek természetes módon való bekövetkezését a körülmények kétségessé teszik, így
a) bekövetkezésének körülményei bűncselekmény elkövetésére utalnak,
b) közlekedési vagy foglalkozás körében bekövetkezett baleset okozta vagy annak gyanúja merül föl,
c) egyéb baleset vagy mérgezés okozta, és a halál bekövetkezésével összefüggésben szükséges a felelősség vizsgálata,
d) öngyilkosság okozta, vagy a körülmények arra utalnak,
e) az egészségügyi ellátás során következett be, és az egészségügyi dolgozó foglalkozási szabályszegésének gyanúja merül föl,
f) bekövetkezésének előzményei, körülményei ismeretlenek, és nem állnak rendelkezésre olyan adatok, amelyekből megalapozottan következtetni lehetne a halál bekövetkeztének körülményeire,
g) fogvatartott elhalálozása esetén.
Az igazságügyi orvosszakértő 2005. szeptember 15-én kezdte meg a holttest boncolását a Semmelweis Egyetem Általános Orvostudományi Kar Igazságügyi Orvostani Intézetében. Tekintettel arra, hogy a szakértő a boncolás során észleltek alapján nem zárta ki annak lehetőségét, hogy a sérülések bántalmazás során keletkezhettek, a bántalmazás körülményeinek vizsgálatát és az igazságügyi boncolás elrendelését kérte. Az igazságügyi orvosszakértői boncolást a Rendkívüli Haláleseti Osztály 2005. szeptember 15-én rendelte el. 2005. szeptember 16-án az ügyet az elhunyt lakóhelye szerint illetékes Budaörsi Rendőrkapitányságra tették át. Az eljárás során bevont szakértő a szakvéleményt a határozat meghozataláig nem terjesztette elő, ezért annak megérkezéséig a Budaörsi Rendőrkapitányság 2005. november 14-én hozott határozatával az eljárást a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 32. § (6) bekezdése alapján felfüggesztette. Eszerint olyan ügyfajtákban, amelyekben a szakvélemény elkészítése hosszabb időt vesz igénybe, jogszabály lehetővé teheti, hogy az eljáró hatóság a szakértő kirendelésekor, illetve a szakvélemény kérésekor az eljárást a szakvélemény megérkezéséig felfüggessze. A Ket. hatálybalépését szabályozó 173. § szerint a törvény – bizonyos, az ügyet nem érintő kivételekkel – 2005. november 1-jén lépett hatályba. A Ket. átmeneti rendelkezéseiben a 171. § (1) bekezdése szerint a törvény rendelkezéseit a hatálybalépése után indult ügyekben és a megismételt eljárásban kell alkalmazni. Eszerint tehát a vizsgált ügyben az eljárás megindulásakor nem a Ket. szabályai voltak alkalmazandóak, hanem az Áe. rendelkezései szerint kellett volna eljárni.
Vizsgálatom alapján megállapítottam, hogy a Budaörsi Rendőrkapitányság az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében szabályozott jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okozott azzal, hogy az eljárást a Ket. szabályai szerint függesztette fel, olyan jogszabály alapján hozta meg határozatát az eljárás felfüggesztéséről, amely az eljárás megindulásakor még nem volt hatályban.
Az Áe. 37. § (1) bekezdése szerint, ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be.
(3) A felfüggesztést elrendelő határozat ellen fellebbezésnek van helye.
Az ügy elbírálásához más szerv hatáskörébe tartozó kérdés eldöntésének eredménye is szükségessé válhat. A közigazgatási szerv az adott kérdésben nem dönthet a jogszabályban meghatározott más szerv helyett. A kompetenciájába tartozó ügyben pedig az adott kérdés elbírálása hiányában dönteni nem lehet. Ilyenkor a közigazgatási szerv kénytelen megvárni a szükséges döntést. Ha az ügy érdemi eldöntése tehát olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Az eljárás felfüggesztése alakszerű határozattal történik. A felfüggesztő határozat ellen a törvény külön fellebbezési jogot biztosít. 
Az eljárás felfüggesztésének jogkövetkezménye, hogy az elintézési határidő megszakad. Az érdemi határozatot az Áe. 15. § (1) bekezdése alapján a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni az általános szabály szerint. Ha az eljárást a hatóság felfüggeszti, akkor a felfüggesztés tartama az elintézési határidőbe nem számít bele. Az elintézési határidőt tehát a kérelem benyújtásától, illetőleg a hivatalból történt megindításától a felfüggesztésig kell számítani, majd a felfüggesztést követően még annyi nap áll rendelkezésre a határozat meghozatalára, hogy együtt a harminc napot nem haladhatja meg. Egy ízben legfeljebb harminc nappal a közigazgatási szerv vezetője indokolt esetben az elintézési határidőt meghosszabbíthatja. A fentiek szerint a Budaörsi Rendőrkapitányság eljárása az előírt határidők vonatkozásában a jogszabályi rendelkezéseknek megfelelő volt.
Vizsgálatom során – a jogszabályok elemzése, értelmezése eredményeképp – azt is megállapítottam, hogy az Áe. nem adott lehetőséget a szakvélemény megérkezéséig az államigazgatási eljárás felfüggesztésére. Az Áe. szerint az ügy érdemi eldöntését nem érintik a szakvélemények. A Ket. ugyanis a 32. § (6) bekezdésében már külön nevesíti az eljárásnak a szakértői vélemény elkészüléséig történő felfüggesztését.
A Budaörsi Rendőrkapitányság eljárás befejezéséről szóló végzésének indokolása szerint az elhunytat kórházba kerülése előtt nem bántalmazták, bűncselekmény megalapozott gyanúja nem merült fel. Tekintettel arra, hogy az országgyűlési biztos hatáskörét szabályozó törvény nem ad lehetőséget az országgyűlési biztosnak bizonyítási eljárás lefolytatására, a rendőri szerv ezen döntését nem vizsgáltam.
Az Intézet igazgatója által az országgyűlési biztos általános helyettesének adott tájékoztatása szerint az elhunyt halála ügyében a boncjegyzőkönyv 2006. 02. 21-én készült el. A késedelem oka egyrészt az volt, hogy szövettani vizsgálatot kellett végezni és be kellett szerezni az elhunyt korábbi orvosi dokumentációját is, illetve az eljáró szakértő korlátozottan volt munkaképes. Mivel a késedelem oka az eljáró szakértő felróható mulasztása volt, ezért az igazgató őt írásbeli figyelmeztetésben részesítette. Intézkedését elegendőnek és megfelelőnek tartom annak megelőzésére, hogy a jövőben indokolatlanul ne húzódjon el a szakértői vélemények előterjesztése.

Figyelemfelhívás
Az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján felhívom a budaörsi rendőrkapitány figyelmét arra, hogy a határozatok meghozatala során a jövőben fordítson különös figyelmet a jogbiztonság követelménye érvényesülésére, különösen arra, hogy az általa vezetett hatóság a megfelelő, hatályos jogszabályi helyekre hivatkozva hozza meg a döntését az egyes eljárásokban.

Budapest, 2007. augusztus 21.

Dr. Péterfalvi Attila sk.